Справа № 683/1409/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Бондарчук Л.А.

секретаря Борикіної Л.В.

розглядаючи у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів цивільну справу №683/1409/21, 2/683/830/2021 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права на земельну часку (пай) в порядку спадкування за законом та встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

встановив:

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0148528, виданого на підставі рішення Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 06.05.1996 року №386-р на ім`я « ОСОБА_2 ». Крім того, позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смертіматері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Прогрес» с. Великий Чернятин Старокостянтинівського району Хмельницької області розміром 2,28 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке вона набула згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0148528.

В обґрунтування заявленого позову вказує, що за життя ОСОБА_2 , як члену колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес», с. Великий Чернятин Старокостянтинівського району Хмельницької області, було надано право на земельну частку (пай) розміром 2.28 умовних кадастрових гектари відповідно до сертифікату серії ХМ №0148528 від 28.02.1997 року, виданого на підставі рішення Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 06.05.1996 року №386-р.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала на праві колективної власності у колективного с/г підприємства «Прогрес» с. Великий Чернятин Старокостянтинівського району Хмельницької області, розміром 2,28 в умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі.

Однак, у вище зазначеному Сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0148528, виданого 28.02.1997 року зроблено виправлення, а саме в прізвищі закреслено « ОСОБА_3 » та від руки записано «Канівська».

Державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори їй відмовлено у оформленні спадкових прав через виправлення у Сертифікаті на право на земельну частку (пай) та через те, що його видано після смерті матері.

Позивачка подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача - Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області у своїй заяві просила провести розгляд справи у її відсутності, при цьому позовні вимоги не визнала, оскільки на час видачі КСП «Прогрес» державного акту ОСОБА_2 не була його членом, оскільки померла.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка була матір`ю позивачки ОСОБА_1 , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 20.09.2017 року, свідоцтвом про народження позивачки № НОМЕР_2 та свідоцтвом про її одруження серії НОМЕР_3 від 25.11.1959 року.

28 лютого 1997 року Старокостянтинівською районною державною адміністрацією Хмельницької області, вже після смерті ОСОБА_2 , на підставі рішення Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 06 травня 1996 року видано на її ім`я сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0148528, згідно якого належна її земельна частка (пай) в КСП «Прогрес» с. Великий Чернятин Старокостянтинівського району Хмельницької області визначена в розмірі 2,28 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району за №607 від 16.06.2020 року, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала із дочкою ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 . Тобто позивачка прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2 .

Державний акт на право колективної власності на землю Колективному сільськогосподарському підприємству «Прогрес» серії ХМ №030 виданий 28 грудня 1995 року.

Отже, на день видачі Колективному сільськогосподарському підприємству «Прогрес» державного акта на право колективної власності на землю від 28 грудня 1995 року ОСОБА_2 не була членом даного підприємства, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до положень статей 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, а також на права на земельну частку (пай) є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень частин дев`ятої, десятої статті 5 ЗК України 1990 року, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

За частинами шостою, сьомою статті 6 ЗК України 1990 року, під час обчислення розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів, враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації.

Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі.

Частиною другою статті 23 ЗК України 1990 року визначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ №720/95) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу №720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно зі статтею 9 ЦК Української РСР здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік.

Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Згідно з пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі необхідно враховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, як встановлено судом, спадкодавець ОСОБА_2 не набула за життя право на відповідну земельну частку (пай), оскільки на день видачі СГК «Прогрес» державного акта на право колективної власності на землю від 28 грудня 1995 року вона не була членом цієї селянської спілки, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому суд приходить до висновку про те, що зазначену земельну частку (пай) не можна вважати частиною спадкового майна померлої, а отже права позивача не порушені.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 599/1833/15-ц (провадження № 61-4320св18), у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 179/2279/17 (провадження № 61-395св19), у постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 551/1075/17 (провадження № 61-15000св19).

Щодо позовних вимог про встановлення факту належності сертифікату на право на земельну частку (пай), у якому містяться виправлення, серії ХМ №0148528, виданого 28.02.1997 року на ім`я померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , то суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки встановлення даного факту не породжує будь-яких наслідків для позивачки, оскільки судом встановлено, що право на земельну частку (пай) згідно даного сертифікату не увійшло до складу спадкового майна.

З огляду на викладене, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.12, 13, 81, 141, 264-265 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права на земельну часку (пай) в порядку спадкування за законом та встановлення факту належності правовстановлюючого документу відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району Хмельницької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місцезнаходження: вул. К.Острозького, 41 м. Старокостянтинів Хмельницької області, .

Суддя: