УХВАЛА

29 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 533/467/20

провадження № 61-15354ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Воробйової І. А. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Фаловської Ірини Миколаївни у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГ-Інвест-2012»

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 21 вересня 2021 року визнано наведені в клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне скарження підстави неповажними. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У жовтні 2021 року на виконання вимог ухали суду касаційної інстанції

від 21 вересня 2021 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про продовження строку подання касаційної скарги, а також заява про відвід судді-доповідача Фаловської І. М.

Заява про відвід мотивована тим, що ухвалою Верховного Суду

від 04 серпня 2021 року у справі № 533/467/20 (провадження

№ 61-61-4310св21) у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. (головуючого),

Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.

(суддя-доповідач), у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовлено. Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року, відкрите на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, закрито.

Отже, суддя-доповідач Фаловська І. М. не може брати участь у розгляді вказаної цивільної справи і підлягає відводу, оскільки висловила свою правову позицію у цій справі як суддя.

На підставі вищенаведеного, заявник вважає, що зазначені обставини викликають сумніви в неупередженості та безсторонності судді

Фаловської І. М.

Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Фаловської І. М. визнано необґрунтованою. Заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Фаловської І. М. передано для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

28 жовтня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу справ, заявуОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Фаловської І. М., передано на розгляд судді Верховного Суду Воробйовій І. А.

Підстави для відводу визначено статтею 36 ЦПК України.

За правилами частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходить не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення у справі Ferrantelli et Santangelo).

Також у своєму рішенні «Газета Україна-центр» проти України» Європейський суд з прав людини наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (пункти 28-32).

Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

У рішенні від 08 вересня 2020 року Європейський суд з прав людини у справі «Тесля проти України» (case «Teslya v. Ukraine») зазначив, що «Той факт, що суддя ухвалював попереднє рішення щодо того самого звинувачення не може сам собою бути підставою говорити про упередженість суду. Немає жодних підстав для легітимних сумнівів щодо відсутності безсторонності у зв`язку із тим, що той самий суддя бере участь в ухваленні рішення першої інстанції, а тоді знову бере участь у провадженні, якщо таке рішення відмінили та повернули до того самого судді на повторний розгляд».

Аналіз заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Фаловської І. М., підтверджує, що в ній викладено незгоду заявника із процесуальним рішенням, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді, і не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Оскільки, доводи заявника не свідчать про наявність підстав передбачених статтею 36 ЦПК України, заявлений відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Фаловської Ірини Миколаївни у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГ-Інвест-2012»

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Воробйова