Провадження № 22-ц/802/1151/21 Категорія: 53 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

представника позивача Ширко М. Р.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Красуна В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, Управління житлово-комунального господарства Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, за апеляційною скаргою Управління житлово-комунального господарства Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Покликався на те, що 18 грудня 2019 року близько 17:00 год., рухаючись автомобілем SKODA KodiaQ, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Кічкарівській в Луцьку, на проїзній частині дороги наїхав на люк дощоприймача, який не був закріплений належним чином, в наслідок чого пошкодив автомобіль.

На місце даної дорожньо-транспортної пригоди ним були викликані працівники управління патрульної поліції, які обстежили місце ДТП та склали відповідний акт. Зі змісту якого слідує, що за забезпечення безпечного експлуатаційного стану вказаної ділянки дороги (вулиці), щодо люків дощоприймачів, відповідає головний спеціаліст відділу санітарного нагляду Департаменту ЖКГ Луцької міської ради Козак І.В., експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97, ДСТУ 2586 та ДСТУ 3308, недоліками ділянки проїжджої частини є вибитий люк дощоприймача та відсутність попереджувальних дорожніх знаків про перешкоду.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2020 року головного спеціаліста відділу санітарного нагляду Департаменту ЖКГ Луцької міської ради ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення - штраф у розмірі 850 грн.

Також позивач зазначав, що згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку вартість відновлювального ремонту його автомобіля, станом на 24 грудня 2019 року становить 15696 грн 43 коп., однак за проведення ремонту пошкодженого автомобіля ТзОВ «Промтехсервіс» він сплатив 14861 грн 38 коп. та поніс витрати за послуги оцінювача на суму 1500 грн.

Крім того, з вини відповідача йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях спричинених пошкодженням автомобіля та неможливістю використання транспортного засобу для потреб сім`ї, що створило певні незручності і змінило його звичний спосіб життя.

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з Департаменту ЖКГ Луцької міської ради 16361 грн 38 коп. (14861,38+1500) матеріальної шкоди та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

02 березня 2021 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області до участі у справі залучено співвідповідача Управління житлово-комунального господарства Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Управління ЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 16361 грн. 38 коп. та на відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Стягнуто з Управління ЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн.

У позові до Департаменту ЖКГ Луцької міської ради відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач Управління ЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради, вважаючи оскаржуване рішення незаконним, яке прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована, тим що оскільки позивачем не були доведені підстави для відшкодування майнової та моральної шкоди, то у суду не було жодних правових підстав для задоволення його позову.

Відзив на апеляційну скаргу іншими учасниками судового спору не подавався.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що балансоутримувачем вулично-дорожньої мережі, на якій сталась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу позивача ОСОБА_2 , є Управління ЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради, яке повинно здійснювати контроль експлуатаційного стану усіх елементів дорожніх об`єктів вказаної території та негайне усунення виявлених пошкоджень чи інших перешкод в дорожньому русі, проводити організацію робіт з утримання і поточного ремонту міських вулиць та доріг, а також інженерних споруд на них. Відповідач зазначених обов`язків належним чином не виконував, внаслідок чого відбулась дорожньо-транспортна пригода та був пошкоджений автомобіль, що належить позивачу, чим останньому завдано матеріальну та моральну шкоду.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що 18 грудня 2019 року інспектором ВДБР УПП у Волинській області ДПП ст. лейтенантом поліції Новосадом П.В. було складено Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, відповідно до якого 18 грудня 2019 року о 17:30 в Луцьку по вул. Кічкарівська, 41-А встановлено наступне: за забезпечення безпечного експлуатаційного стану вказаної ділянки дороги (вулиці) щодо люків дощоприймача відповідає головний спеціаліст відділу санітарного нагляду Департаменту ЖКГ Луцької міської ради ОСОБА_3 ; експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху». Покриття проїзної частини дороги має вибитий люк дощоприймача, при цьому відсутні попереджувальні дорожні знаки про перешкоду (а.с. 8).

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2020 року, за порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт,головного спеціаліста відділу санітарного нагляду Департаменту ЖКГ Луцької міської ради ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП (а.с. 10).

Зі змісту даної постанови слідує, що ОСОБА_3 , будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан санітарного шляху, не вжив заходів щодо ліквідації неналежного стану люку дощоприймача на проїзній частині вулиці, чим порушив правила та стандарти утримання автодоріг ДСТУ 358797, що стало супутньою причиною ДТП, за участю транспортного засобу SKODA KodiaQ, д.н.з. НОМЕР_1 , яка мала місце 18 грудня 2019 року в м. Луцьку по вул. Кічкарівській, 41-а. Постанова суду набрала законної сили.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди став неналежний стан люку дощоприймача на проїзній частині вулиці, тоді як дії позивача відповідали вимогам Правил дорожнього руху.

Крім того з наявних в матеріалах справи письмових доказів протоколу про адміністративне правопорушення, протоколу (акту) огляду транспортного засобу встановлено, що в результаті ДТП автомобіль позивача ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження (а.с. 9, 11).

Вартість матеріального збитку завданого позивачу в результаті пошкодження його автомобіля під час ДТП складає 14861 грн 38 коп., що підтверджується актами виконаних робіт наданих ТзОВ «Промтехсервіс» та товарними чеками. Також до завданої майнової шкоди відноситься вартість проведеної на вимогу потерпілого у ДТП ОСОБА_2 оцінки матеріального збитку за що останнім було сплачено виконавцю СОД ФОП ОСОБА_4 1500 грн. (а.с. 12 - 30).

Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного, безперервного та зручного руху транспортних засобів. Відповідно до ст. 16 цього ж Закону, вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» елементами благоустрою є покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, у тому числі, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів. Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

У ст. 21 вказаного Закону вказано, що органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Частиною 3 ст. 14, ч. 1 ст. 16 цього Закону, визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

У пункті 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМ України № № 198 від 30 березня 1994 року (далі - Єдині правила) передбачено, що ремонт і утримання дорожніх об`єктів, що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями. Пунктом 11 Єдиних правил встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Вказані правила є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів.

Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин справи дає підстави вважати, що автомобіль, який належить позивачу, отримав механічні пошкодження в результаті неналежного утримання вулично-дорожньої мережі, балансоутримувачем якої є Управління ЖКГ, яке є структурною одиницею Департаменту ЖКГ Луцької міської ради відповідно до рішення № 3 сесії Луцької міської ради від 24.06.2006 № 3/1 «Про затвердження структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів» та діє відповідно до Положення про Управління житлово-комунального господарства Департаменту житлово-комунального господарства від 21 лютого 2008 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 16361 грн 38 коп. (14861,38+1500).

Крім цього, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Оскільки, під час ДТП, що мала місце з вини відповідача, було пошкоджено майно автомобіль позивача, що потягло за собою певні зміни у звичайному ритмі життя його сім`ї, хвилювання останнього за стан свого майна, то позивачу ОСОБА_2 було завдано моральну шкоду.

Тому, враховуючи обставини справи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване позивачем рішення відповідає вимогам закону.

Наведені відповідачем Управління ЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності рішення суду фактичним обставинам справи не спростовують обґрунтованих висновків суду та не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, а є його власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи, яким суд дав вірну правову оцінку.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача Управління житлово-комунального господарства Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді