Справа №:755/2962/21
Провадження №: 4-с/755/50/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" жовтня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

представника боржника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Хорошої Н.В.,

стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Бориспільського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Хорошої Нателли Важанівни, стягувач ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Бориспільського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Хорошої Нателли Важанівни, стягувач ОСОБА_2 .

Вимоги скарги мотивовано тим, що в Бориспільському міськрайонному відділі ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 54454060 по виконання виконавчого листа № 755/14795/16-ц, виданого 12 травня 2017 року Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 188 297,14 грн. 22 січня 2021 року боржник дізнався про те, що 02 листопада 2020 року було здійснено опис та арешт майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1 . Цього ж дня, боржник подав до відділу державної виконавчої служби заяву в якій повідомив про наявність у останнього на праві власності вантажного автомобіля «Iveco» д.н.з. НОМЕР_1 у зв`язку з чим просив скасувати постанову про опис та арешт квартири АДРЕСА_1 . Однак, 01 грудня 2021 року ОСОБА_3 отримав відмову про скасування постанови. У зв`язку з чим, скаржник вимушений звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити з підстав зазначених в позові.

Державний виконавець Хороша Н.В. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення скарги в повному обсязі та просила відмовити.

Стягувач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги в повному обсязі та просив відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, пояснення державного виконавця, пояснення стягувача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні Бориспільського міськрайонного відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 54454060 по виконання виконавчого листа № 755/14795/16-ц, виданого 12 травня 2017 року Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 188 297,14 грн.

В ході здійснення виконавчих дій, 02 листопада 2020 року головним державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Хорошою Н.В. винесена постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_3 , а саме: квартири АДРЕСА_1 .

25 січня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до державного виконавця із заявою про скасування постанови від 02 листопада 2020 року зазначаючи що в приватній власності боржника є рухоме майно - вантажний автомобіль «Iveco» д.н.з. НОМЕР_1 та готовий надати для опису та оцінки.

01 лютого 2021 року на заяву від 25 січня 2021 року Бориспільський міськрайонний відділ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) повідомив, що згідно відповіді МВС за боржником ОСОБА_3 відсутні зареєстровані ТЗ. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржнику на підставі права власності зареєстровано квартиру. У відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем здійснено опис та арешт квартири АДРЕСА_1 . Також зазначено, що відсутні підстави для скасування постанови від 02 листопада 2020 року. Арешт може бути знятий за рішенням суду.

Боржник ОСОБА_3 вважає такі дії незаконними з підстав передбачених ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаною скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 , ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення . Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника . Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна . Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам , про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт . Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна , його значення для власника чи володільця , необхідності використання та інших обставин.

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку.

З матеріалів виконавчого провадження № 54454060 вбачається наступне.

06 листопада 2017 року старшим державним виконавцем Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ Диких О. було скеровано запит до Регіонального сервісного центру м. Києва № 8044 щодо наявності будь-якого майна, що зареєстроване на праві власності за боржником ОСОБА_3 .

В подальшому, матеріали виконавчого провадження № 54454060, були передані до Бориспільського міськрайонного відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ).

Так, державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Хорошою Н.В. неодноразово, а саме 12 листопада 2018 року № 42396 та 03 лютого 2021 року № 6866 скеровувалися запити до ТСЦ № 3243 регіонального сервісного центру МВС України у Київській області щодо наявності будь-якого майна, що зареєстроване на праві власності за боржником ОСОБА_3 , однак відповідь отримано не було.

Крім цього, матеріали виконавчого провадження № 54454060 містять витяги з ІС ДП «НАІС» (06) від 26 травня 2019 року, 07 серпня 2019 року, 09 вересня 2019 року, 12 грудня 2019 року та 03 лютого 2021 року в яких зазначено, що в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Натомість, державним виконавцем Хорошою Н.В. було встановлено, що на праві власності у боржника ОСОБА_3 зареєстрована квартира АДРЕСА_1 та з метою виконання рішення суду нею була винесена постанова від 02 листопада 2020 року.

Таким чином, посилання скаржника на незаконність постанови від 02 листопада 2020 року та її скасування не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки даних про те, що у боржника на праві власності перебуває реєстроване рухоме майно про яке він зазначає, у державного виконавця були відсутні, що підтверджується кількістю направлених запитів та витягів з ІС ДП «НАІС» (06).

Скаржник в своїй скарзі посилається на ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», однак суд вважає це передчасним, оскільки матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких доказів того, що на даний час відбувається звернення стягнення на зазначену квартиру.

Також, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що 15 травня 2018 року та 29 травня 2019 року боржник ОСОБА_3 та його представник знайомились з матеріалами виконавчого провадження № 54454060, про що свідчать копії заяв про ознайомлення, однак будь-якої інформації про наявність у ОСОБА_3 у праві власності зареєстрованого рухомого майна державному виконавцю надано не було. Хоча, з наданої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - Iveco д.н.з. НОМЕР_1 вбачається, що право власності було зареєстроване 22 лютого 2008 року.

Пунктом 18 постанови № 6 від 07 лютого 2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця суд у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобов`язати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі вище викладеного та з урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Бориспільського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Хорошої Нателли Важанівни, стягувач ОСОБА_2 , оскільки будь-яких порушень Закону України «Про виконавче провадження» з боку державного виконавця Хорошої Н.В. під час винесення постанови від 02 листопада 2020 року судом встановлено не було та доказів скаржником не надано.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 260, 353, 439, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Бориспільського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Хорошої Нателли Важанівни, стягувач ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 28 жовтня 2021 року.

Суддя Н.О.Яровенко