КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2021 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шмідт Катерини Валеріївни про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі, визнання недійсним акту приймання-передачі частки в статутному капіталі та скасування записів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, -

встановив:

У червні 2021 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва із вказаним позовом.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2021 року, у відкритті провадження відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Кредитні ініціативи» подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалося на те, що ним заявлені вимоги про визнання недійсним договору, який підтверджує факт відчуження/продажу належних ОСОБА_1 корпоративних прав ТОВ «СЕК`ЮРІТІ» на користь ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №62595230, в якому позивач є стягувачем.

При цьому, позивач не є учасником ТОВ «СЕК`ЮРІТІ» та не має на меті отримати частку у товаристві з метою участі в управлінні та діяльності цієї юридичної особи, адже вимоги позивача спрямовані до ОСОБА_1 саме як до боржника у зобов`язальних відносинах.

У позивача існує цивільний інтерес до майна ОСОБА_1 не як до учасника товариства й не в межах корпоративних правовідносин.

Інтерес позивача спрямований виключно на отримання виконання за судовим рішенням про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

Заявлений позов ґрунтується на правовідносинах, направлених на захист прав позивача як стягувача у виконавчому провадженні щодо майна фізичної особи ОСОБА_1 , яке було відчужене іншій фізичній особі - ОСОБА_2 .

Таким чином, заявлений позов не направлений на захист корпоративних прав позивача, що свідчить про те, що цей спір не містить ознак корпоративного.

Сторонами оспорюваного правочину є фізичні особи, а правовідносини сторін не мають ознак господарсько-правових, тому вирішення цього спору має здійснюватися за нормами ЦПК України.

Просило скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2021 року, а справу направити до Оболонського районного суду м. Києва для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі є господарсько-правовими, а тому спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

ГПК України установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункти 3, 4, 15 частини першої статті 20 цього Кодексу).

Натомість відповідно до положень статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, правильне визначення підвідомчості цієї справи залежить від установлення наявності або відсутності корпоративних відносин між учасниками справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 1 ЗУ «Про господарські товариства», господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об`єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

Згідно зі ст.80 ГК України, до господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Відповідно до частини третьої статті 80 цього Кодексу товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном.

Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

Разом з тим відповідно до частин першої, третьої статті 167 ГК України корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року (справа №927/90/19).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як убачається зі змісту позовної заяви, вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «СЕК`ЮРІТІ» від 02 лютого 2021 року, який уклали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обґрунтовані тим, що вказаний договір спрямований на ухилення відповідача ОСОБА_1 від виконання судового рішення у справі №752/24858/18, яке перебуває в провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. (виконавче провадження №62595230).

При цьому оскільки позивач не є учасником ТОВ «СЕК`ЮРІТІ» та не має на меті отримати частку ОСОБА_1 у товаристві з метою участі в управлінні та діяльності цієї юридичної особи, адже його вимоги спрямовані до відповідача саме як до боржника у зобов`язальних відносинах, а також оскільки заявлений позов не направлений на захист корпоративних прав позивача, колегія суддів вважає, що цей спір не містить ознак корпоративного.

Отже, заявлений спір ґрунтується на правовідносинах, направлених на захист прав позивача як стягувача у виконавчому провадженні (ВП №62595230) щодо майна ОСОБА_1 , яким останній розпорядився відчуживши його іншій фізичній особі - ОСОБА_2 , крім того сторонами оспорюваного правочину є фізичні особи, а правовідносини сторін не мають ознак господарсько-правових, тому вирішення цього спору має здійснюватись за нормами ЦПК України.

Виходячи з викладеного ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2021 року слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 367,374,379,382,383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 03 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба