Провадження № 4-с/761/358/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Пономаренко Н.В., вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Марії Дмитрівни, боржник: ОСОБА_2 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

22.10.2021 через систему «Електронний суд» надійшла вказана скарга, яка згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2021, передана 25.10.2021 в провадження судді Пономаренко Н.В.

По суті заявлених вимог, ОСОБА_1 просить суд: 1) визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Бойко Марії Дмитрівни щодо нездійснення заходів примусового виконання рішення, ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження»; 2) зобов`язати старшого державного виконавця Бойко Марію Дмитрівну або іншого державного виконавця у провадженні ВП №62397549 усунути порушення шляхом здійснення заходів примусового виконання рішення № 761/35081/16-ц, передбачених ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Так, приписами ст. 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

В свою чергу, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6, відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такий строк є процесуальним, може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому, заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

При цьому, вимогами 122-124 ЦПК України встановлено порядок обчислення процесуальних строків.

Нормами ст. 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, скаржник не просить суд поновити десятиденний строк для подання вказаної скарги, посилаючись на рішення Верховного Суду від 25.03.2020 у справі №175/3995/17-ц та вказуючи, що в даному випадку правопорушення , допущене суб`єктом оскарження є триваючим, у зв`язку із чим початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається.

Так, матеріали скарги свідчать про те, що ОСОБА_1 підписав та направив до суду вказану скаргу через систему «Єлектронний суд» 22.10.2021 року.

Водночас, в розумінні вищенаведених норм матеріального та процесуального права, десятиденний строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження обчислюється з моменту, коли сторона виконавчого провадження дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод.

Разом із тим, безпосередньо із вказаного змісту скарги ОСОБА_1 посилається, зокрема, на те, що:

-23.06.2020 року, після звернення до державної виконавчої служби, старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Марією Дмитрівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка зареєстрована за номером № 62397549;

-на 22.06.2021 старший державний виконавець Бойко М.Д. призначає контроль за виконанням рішення суду;

-о 10 годині розпочалася зустріч та о 12 годині зустріч була закінчена з ініціативи боржника ОСОБА_2

-під час зустрічі було складено акт державного виконавця у якому чітко зазначено, що зустріч розпочалася о 10 годині та в присутності ОСОБА_2 , що прямо свідчить про неналежне виконання рішення суду боржником, оскільки рішенням суду передбачений термін побачення з 8:00 до 20:00 без присутності матері. Зауваження з боку скаржника щодо цього були старшим державним виконавцем проігноровані

ОСОБА_1 безпосередньо в скарзі зазначив, що саме з огляду на це він вважає, що дії старшого державного виконавця Бойко М.Д. протиправними та такими, що суперечать закону. Оскільки рішення суду боржником виконано не було, а державний виконавець відмовляється накладати штраф за невиконання рішення суду. Це свідчить про бездіяльність органу ДВС та вкрай неефективний підхід до забезпечення виконання рішення суду в категорії справ по участі у вихованні дитини.

Таким чином, зі змісту скарги вбачається, що про порушення ОСОБА_2 дізнався ще червні 2021 року. Суд в даному випадку окремо зазначає, що дана скарга не містить будь-яких інших посилань на конкретні дії/бездіяльність суб`єкта оскарження після 22.06.2021, окрім єдиного наведеного епізоду від 22.06.2021 (контроль за примусовим виконанням рішення суду).

Отже, на день звернення заявника до суду із вказаною скаргою, сплинув десятиденний строк, встановлений ст. 449 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту вищенаведених положень ЦПК України, дотримання вимог процесуального законодавства України при пред`явленні скарги до суду є імперативним правилом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із заявою повинен як дотримуватися норм процесуального законодавства, так і очікувати, що ці норми застосовуються.

Отже, беручи до уваги обізнаність скаржника - сторони виконавчого провадження ще з 2020 року про обставини, викладені в скарзі, суд прийшов до висновку, що, оскільки строк на вчинення процесуальної дії сплинув, а клопотання про поновлення вказаного строку не подано, вказана скарга підлягає залишенню без розгляду, що не позбавляє ініціатора скарги можливості повторно звернутися до суду з вказаною скаргою, одночасно подавши клопотання про поновлення строку для звернення до суду.

При цьому, суддя вважає за можливе залишити заяву без розгляду на стадії прийняття її до розгляду, що відповідає положенням ст.ст. 13, 126 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства та узгоджується з позиціями, висловленими в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 13, 20, 126, 186, 259-261, 449 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Марії Дмитрівни, боржник: ОСОБА_2 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: