Провадження № 2/161/3026/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 жовтня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Жаловаги І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, які втратили право на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовомдо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, які втратили право на користування житловим приміщенням.

В позові зазначає, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , згідно договору дарування від 13 грудня 2019 року, укладеним між нею та ОСОБА_4 . Після набуття права власності їй стало відомо, що в зазначеній квартирі, зареєстровано місце проживання відповідачів, а саме: ОСОБА_2 (родич колишнього власника іншого ступеня спорідненості) та ОСОБА_3 (не є родичем колишнього власника). В добровільному порядку вирішити питання зняття вказаних осіб не є можливим, оскільки їх місцезнаходження та засоби зв`язку позивачу не відомі.

У зв`язку із вказаним обмеженням у реалізації права власності ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 16 серпня 2021 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Правом подачі відзиву не скористались, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавали.

Оскільки відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явились в судове засідання, відзив на позов не подавали та враховуючи, що сторона позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником об`єкту житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . Наведене підтверджується копією нотаріально посвідченого договору дарування від 13 грудня 2019 року (а.с. 5-6).

Згідно довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, що видана на ім`я ОСОБА_1 , станом на 05 жовтня 2021 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано дві особи, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 44).

Факт не проживання відповідачів за адресою зареєстрованого місця проживання підтверджується актом № 40-6/128/2021 від 15.09.2021 року Виконавчого комітету Луцької міської ради (а.с. 39).

За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно із частиною третьою статті 319 Цивільного кодексу України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, аналіз правових норм ст. 383, 391, 405 ЦК України та ст. 156 ЖК України дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є законним власником спірної квартири, відповідачі не є членами родини позивача, а зареєстровані у квартирі як члени сім`ї колишнього власника, суд приходить до висновку про те, що факт реєстрації відповідачів у спірній квартирі після зміни власника за умови відсутності для того передбачених законом підстав є достатнім доказом наявності перешкод, що унеможливлюють користування та розпорядження позивачем належним їй майном на власний розсуд.

З врахуванням вищенаведених норм закону та, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. (по 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. з кожного).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП невідомий).

Відповідач: ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП невідомий).

Повний текст судового рішення складено 28 жовтня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк