Дата документу 29.10.2021 Справа № 337/1696/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/1696/21 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/3504/21 Кучерук І.Г.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Крилової О.В.

Онищенка Е.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного сулу м. Запоріжжя від 05 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький ливарно-механічний завод» про стягнення моральної шкоди, спричинено внаслідок професійного захворювання,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» про стягнення моральної шкоди, спричинено внаслідок професійного захворювання, посилаючись на те, що з 06.01.2012 по 31.07.2016 працював ковшовим у ливарному цеху ВАТ «Запоріжсталь».

ПочинаючИ з 01.08.2016, з підстав п. 5 ст. 36 КЗпП України, його було переведено ковшовим ливарного цеху до ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод».

Згідно наказу № 82 від 04.06.2019 було звільнено за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію.

Загальний стаж роботи на двох підприємствах у особливо шкідливих та особливо важких умовах праці складає 7 років 4 місяця.

Згідно первинного медичного висновку, виданого на підставі протоколу засідання лікарсько-експертної комісії Криворізького Українського Науково-дослідного інституту промислової медицини від 26.03.2019 № 533, було встановлено професійне захворювання за трьома діагнозами: 1. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пило токсичний бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група ВЛН- другого ступеня. 2. Радикулопатія попереково-крижова справа з помірними статико- динамічними порушеннями, з больовим синдромом. 3. Вегетативно-сенсорна поліневропатія з двостороннім плечолопатковим періартрозом (ПФ 1 ступеня), остеоартрозом ліктьових суглобів (ПФ 1 ступеня), деформівним артрозом дрібних суглобів кистей.

В подальшому, повторним медичним висновком, виданим на підставі протоколу засідання лікарсько-експертної комісії Криворізького Українського Науково-дослідного інституту промислової медицини від 11.06.2020 № 792 йому було підтверджено раніше встановлене професійне захворювання за трьома діагнозами. Проте хронічне обструктивне захворювання легень перейшло на більш тяжку стадію - третього ступеню, з додатковим діагнозом - хронічне легеневе серце НК-першої стадії, що свідчить про погіршення стану здоров`я.

Медичні висновки, які пов`язують захворювання із працею на підприємствах відповідачів, встановлюють, що з приводу хронічного бронхіту, звернення та лікування відбулося тільки з жовтня 2017 року. Тобто при прийнятті на роботу на підприємство відповідача-1 позивач був здоровий, втім вплив негативних та небезпечних виробничих факторів на стан здоров`я, під час роботи на обох підприємствах, призвело до таких тяжких наслідків як інвалідність та суттєва втрата працездатності.

За даними санітарно-гігієнічної характеристики умов праці працівника Головного Управління Держпраці у Запорізькій області № 08/03.2-23/638 від 22.01.2019 підтверджено працю у особливо шкідливих та особливо важких умовах праці в ливарному цеху за професією ковшового на обох підприємствах протягом більше 7 років. Тобто робоче місце ковшового ливарного цеху, при зміні роботодавця територіально та по завданням виробничого процесу і професійним обов`язкам, залишилося без змін.

Згідно первинного висновку ОМСЕК № 1 від 03.06.2019 його вперше визнано особою з інвалідністю третьої групи з втратою 50% працездатності зі строком переогляду - 01.06.2021.

У зв`язку із погіршенням стану здоров`я, позачерговим висновком ОМСЕК № 1 від 03.08.2020, збільшено втрату працездатності до 80% та визнано його з інвалідністю вже другої групи.

По факту встановленого профзахворювання ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» було складено акт ф. П-4 від 17.04.2019, який затверджений Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області від 18.04.2019. Пунктом 16 цього акту зазначено обставини, за яких виникло професійне захворювання, яким виступає тривалий стаж праці в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на підприємствах відповідачів.

Вплив на стан здоров`я шкідливих виробничих факторів, які мають місце на обох підприємствах підтверджено також у медичному висновку від 26.03.2019 № 533.

Зазначає, що професійне захворювання, яке складається із трьох діагнозів, спричиняє як фізичний біль, так і моральні страждання, оскільки і біль, і страждання невід`ємні один від одного.

Вказує, що протягом тривалого часу він проходив стаціонарний курс лікування амбулаторно і стаціонарно в декількох лікувальних закладах, в тому числі і в Запорізькій обласній лікарні у відділені профпаталогії та декілька разів в Українському НДІ промислової медицини.

У зв`язку з цим, всі разом узяті пережиті події, пов`язані з професійним захворюванням, викликали погіршення стану загального самопочуття, призвели до зниження репутації, спричинили зниження життєвої активності, погіршили взаємини з близькими людьми і примусили до часткової зміни звичного устрою і способу життя, а саме постійна боротьба за права хворої людини.

Враховуючи тяжкість та глибину заподіяних фізичних страждань і моральних переживань та їх тривалість, заподіяну моральну шкоду, оцінює в загальній сумі, яка не може бути меншою ніж 60 000 грн.

Враховуючи наявність на робочих місцях як на ПАТ «Запоріжсталь», так і на ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» особливо шкідливих та особливо небезпечних виробничих факторів, які суттєво вплинули на стан здоров`я, що призвело до професійного захворювання, погіршення стану здоров`я пов`язаного із професійним захворюванням, стаж роботи на кожному підприємстві в таких умовах праці, вважає правомірним застосувати пропорційність стягнення суми моральної шкоди, розподіливши її наступним чином: стягнення з ПАТ «Запоріжсталь» суму моральної шкоди, розмір якої не може бути менше ніж 50 000 грн. та з ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» не менше ніж суми в розмірі 10 000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з ПАТ «Запорізькій металургійний комбінат «Запоріжсталь» одноразово суму, яка не може бути меншою ніж 50 000 грн. без її подальшого оподаткування, як відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті професійного захворювання; та стягнути з ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» одноразово суму, яка не може бути меншою ніж 10 000 грн., без її подальшого оподаткування, як відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті професійного захворювання.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Публічного Акціонерного Товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у зв`язку з отриманням професійного захворювання у розмірі 12 000 грн., без урахування утримання податку з доходів і зборів.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький ливарно-механічний завод» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у зв`язку з отриманням професійного захворювання у розмірі 7 200 грн., без урахування утримання податку з доходів і зборів.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Публічного Акціонерного Товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь держави судовий збір у розмірі 181 грн. 60 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький ливарно-механічний завод» на користь держави судовий збір у розмірі 108 грн. 96 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не в повній мірі дослідив обставини справи та надані докази по справі. Залишилось поза увагою, що суд при застосуванні пропорційності розподілу суми моральної шкоди в цілому до трьох підприємств, не враховував, що ВАТ «ЗАлК» не було залучено в якості відповідача по даній справі, позовні вимоги до нього не заявлялись. У разі застосовування пропорційного розподілу суми моральної шкоди в цілому до трьох підприємств, то в такому випадку треба було взяти до уваги наявність вібраційної хвороби, яка отримана саме на ПАТ «Запоріжсталь» і застосувати інший розрахунок. Судом не вжито заходів для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи. Просить змінити частково рішення суду стягнувши в ПАТ «ЗМК Запоріжсталь» моральну шкоду у розмірі 28 000 грн. без урахування утримання податку з доходів і зборів. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що відповідно до трудової книжки, позивач ОСОБА_1 з 1993 року працював на підприємстві, яке згодом було перейменоване у ВАТ «ЗАлК» і з якого звільнився 10.05.2011 року.

Згідно з наказом № 2 від 03.01.2012 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу до ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до ливарного цеху, ковшовим.

Відповідно до картки умов праці, у ливарному цеху ПАТ «Запоріжсталь», вказана оцінка факторів виробничого середовища і трудового процесу, а також встановлені відповідні пільги і компенсації, з якими ОСОБА_1 був ознайомлений.

У період з 2013 року по 2016 рік, ОСОБА_1 проходив медичні огляди.

Наказом № 1447/л від 29.07.2016 року позивача ОСОБА_1 було звільнено з роботи в зв`язку з переведенням на ТОВ «ЗЛМЗ».

Наказом № 469 від 31.07.2016 року, позивача було прийнято на роботу за переводом, до ТОВ «ЗЛМЗ» ковшевим на ливарний участок.

Відповідно до картки умов праці, у ливарному цеху ТОВ «ЗЛМЗ», вказана оцінка факторів виробничого середовища і трудового процесу, а також встановлені відповідні пільги і компенсації, з якими ОСОБА_1 був ознайомлений.

У період з 2018 року, ОСОБА_1 проходив медичний огляд.

Наказом № 82 від 04.06.2019 року позивача було звільнено з ТОВ «ЗЛМЗ» в зв`язку з виходом на пенсію.

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український НДІ промислової медицини» м. Кривий Ріг від 11.06.2020 року, протокол за № 792, у ОСОБА_1 встановлено захворювання професійного характеру, а саме: «Хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії (пилотоксичний бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії), група СЛН третього ступеня; Хронічне легеневе серце НК першої стадії; Радикулопатія попереково-крижова справа з статико-динамічними порушеннями, з больовим синдромом; Вегетативно-сенсорна поліневропатія з двостороннім плечолопатковий періартрозом ліктьових суглобів (ПФ 2 ступеня), деформівним артрозом дрібних суглобів кистей».

Згідно Довідки до акту огляду МСЕК від 03.08.2020 року, ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності за професійним захворюванням і встановлено 80% втрати професійної працездатності.

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого 18.04.2019 року, професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло в наслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ВАТ «ЗАлК», ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», TOB «ЗЛМЗ».

Причиною виникнення професійного захворювання: наявність на робочому місці анодника ВАТ «ЗАлК», ковшового ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», ковшового TOB «ЗЛМЗ» шкідливих виробничих факторів:

воденю фтористого - 0,43 мг/м3 (ГДК - 0,1 мг/м3.);

солей фтористо-водневої кислоти - 1,61 мг/м3 (ГДК - 2,0 мг/м3);

оксиду вуглецю - 16,5-37,4 мг/м3 (ГДК - 20,0 мг/м3);

пилу глинозема - 107,8 - 159,1 мг/м3 (ГДК - 6,0 мг/м3);

возгонів кам`яно-вугільної смоли та пеку - 2,54-3,6 мг/м3 (ГДК - 0,2 мг/м3);

ангідриду сірчаного - 5,13 мг/м3 при ГДК 10,0 мг/м3;

азоту діоксиду - 0,75 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3;

вуглецю оксиду - 7,0 мг/м3 при ГДК 20,0 мг/м3;

заліза оксиду -3,6 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3;

кремнію діоксиду - 15,23 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3;

локальної вібрації - 121,3 дБ, при ГДР - 112 дБ;

динамічна робота (з переважною участю м`язів плечового поясу) - 16,3 - 43,57 Вт (ГДР -45 Вт);

статичне навантаження за зміну при утриманні вантажу двома руками,- 27100-182300 кг/с (ГДР - 97001);

робоча поза: перебування у нахиленому положенні до 30° - 10,6-29 % (ГДР - 26%),

перебування у нахиленому положенні понад 30° - 32,3 % (ГДР - 25 %),

змушений нахили тулуба > 30° - 116-182 рази/зміну (ГДР до 100);

маса піднімання та переміщення вантажу - 24 кг (ГДР до ЗО кг);

статичне навантаження за зміну, при утриманні вантажу двома руками - 121620 кг/с (ГДР-43001-97001).

Відповідно до Санітарно гігієнічних характеристик умов праці від 22.01.2019 року ГУ Держпраці у Запорізькій області, ОСОБА_1 працював в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ВАТ «ЗАлК» - 17 років 02 місяці 24 дні, на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» - 04 роки 06 місяців 26 днів, на TOB «ЗЛМЗ» - 02 роки 05 місяців 21 дні.

Згідно до Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 651 від 03.08.2020 року, ОСОБА_1 являється обмежено працездатним, потребує лікування.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

З урахуванням викладеного, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача виникло з вини відповідачів.

Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.

Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рн/2004 констатує, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.

Відповідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

При визначенні розміру моральної шкоди суд першої інстанції виходив з обставини, які мають суттєве значення: характер, глибину і обсяг фізичних та душевних страждань, яких позивач постійно зазнає у зв`язку із хронічними професійними хворобами, значний відсоток втрати працездатності (80%), тяжкість ушкоджень здоров`ю (2 група інвалідності), вимушених життєвих змін, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Вказаний вище висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.12.2018 року у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) у постанові від 23.01.2019 року у справі № 210/2104/16-ц (провадження № 14-597цс18) та у постанові від 20.11.2019 року у справі № 210/3177/17 (провадження № 14-288цс19).

З врахуванням значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, зважаючи на конкретні обставини справи, тяжкість ушкодження здоров`я, рівень фізичного болю під час заподіяння, ступінь втрати професійної працездатності, пов`язані з цим фізичні і моральні страждання позивача, їх глибину, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, суд першої інстанції погодився з визначеним позивачем розміром завданої йому моральної шкоди в загальному розмірі 60000 грн., як достатню сатисфакцією моральних страждань.

Однак при визначенні пропорційності розподілу моральної шкоди, суд виходиив з того, що професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло в наслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ВАТ «ЗАлК» - 17 років 02 місяці 24 дні, на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» - 04 роки 06 місяців 26 днів, на TOB «ЗЛМЗ» - 02 роки 05 місяців 21 дні.

Крім того, низка шкідливих виробничих факторів, які призвели до професійного захворювання позивача, мали місце і в тривалий період роботи на ВАТ «ЗАЛК» - 17 років 02 місяці 24 дні.

Таким чином ВАТ «ЗАлК», як роботодавець, і який не являється стороною по справі, та до якого позивач не висуває позовних вимог, також за не забезпечив максимально безпечних умов праці позивача.

З урахуванням викладеного та беручи до уваги конкретні обставини по справі, враховуючи визначений позивачем загальний розмір сатисфакції моральних страждань в 60000 грн., тривалості роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ВАТ «ЗАлК», на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», на TOB «ЗЛМЗ», застосовуючи принцип пропорційності заподіяння шкоди (ВАТ «ЗАлК» - 68%, ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» - 20%, TOB «ЗЛМЗ» - 12%), суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково: з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» у розмірі 12000 грн., і з ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» у розмірі 7200 грн. без урахування утримання податку з доходів і зборів.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 29 жовтня 2021 року.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: О.В. Крилова

Е.А. Онищенко