Провадження №: 4-с/755/218/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Ганжа Д.О.,

за участі

представника скаржника Орлова О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу № 755/16134/21 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерської А.М., заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання винести постанову про закінчення виконавчого провадження без стягнення виконавчого збору,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою у якій просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерської А.М., зобов`язати державного виконавця усунути порушення та винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 65998520 без стягнення виконавчого збору.

Вимоги скарги обґрунтовано тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2020 року по справі № 755/283/20 задоволено позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 263 489,95 грн., 3 % річних у розмірі 4 098,97 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 449,85 грн., а всього стягнуто 269 038,77 грн. Також стягнуто судовий збір у розмірі 2 690,38 грн.

Скаржник зазначає, що на виконання рішення суду на користь ОСОБА_2 ним було здійснено декілька платежів через АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а саме: 17.02.2021 року сплачено 1 005,03 грн., 10 050,25 грн.; 18.02.2021 року сплачено 30 150,75 грн., 40 201,01 грн., 50 251,26 грн.; 19.02.2021 року сплачено 38 291,46 грн., 45 226,13 грн., 55 276,38 грн. та 23.02.2021 року сплачено 2 713,57 грн., а всього сплачено 273 165,84 грн.

Скаржник вказує, що станом на 23.02.2021 року заборгованість перед ОСОБА_2 відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2020 року у справі № 755/283/20 була погашена в повному обсязі.

Всупереч погашення заборгованості, ОСОБА_2 , отримавши належні йому за рішенням суду грошові кошти, 23.06.2021 року отримав виконавчий лист та звернувся за його примусовим виконанням до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Отримавши виконавчий лист державний виконавець Булаєнко А.О. розпочав його примусове виконання, відкривши виконавче провадження та вчиняючи виконавчі дії по стягненню вже виплачених грошових коштів та стягненню виконавчого збору у розмірі 21 772,91 грн.

Скаржник зазначає, що про відкриття виконавчого провадження йому стало відомо 13.09.2021 року з електронного листа державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерської А.М., який було отримано на заяву від 01.09.2021 року про надання інформації про причини блокування його рахунку. Заявою від 01.09.2021 року державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерську А.М. було повідомлено про виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2020 року по справі № 755/283/20 у повному обсязі ще до дати відкриття виконавчого провадження, надавши підтверджуючі про це документи.

Вказує, що на даний час державним виконавцем всупереч вимог ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» при фактичному виконанні в повному обсязі рішення не винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в день коли стало відомо про такі обставини.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.09.2021 року скаргу прийнято до провадження суду (а.с. 33).

08 жовтня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва задоволено клопотання представника скаржника ОСОБА_1 Орлова О.Є. про витребування доказів та витребувано від Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копії матеріалів виконавчого провадження № 65998520 з примусового виконання виконавчого листа № 755/283/20 виданого 23.06.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості (а.с. 44-44 зв.).

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 Орлов О.Є. підтримав вимоги скарги.

Державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерська А.М. та заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як передбачено ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 65998520 з примусового виконання виконавчого листа № 755/283/20 виданого 23.06.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 269 038,77 грн. та судового зборі у розмірі 2 690,38 грн. (а.с. 26-27).

Звертаючись до суду зі скаргою скаржник зазначає, що ним добровільно виконано рішення суду та сплачено на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 273 165,84 грн., проте всупереч погашення заборгованості, ОСОБА_2 23.06.2021 року отримав виконавчий лист та звернувся за його примусовим виконанням до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), де було відкрито виконавче провадження. Також вказав, що не дивлячись на повідомлення про добровільне виконання рішення суду, примусове виконання виконавчого листа продовжується, з нього стягується виконавчий збір, а постанова про закінчення виконавчого провадження не винесена, що суперечить вимогам ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи по суті заявлені у скарзі вимоги, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Положенням п. 1 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

За повідомленням скаржника, що також підтверджується доданими до скарги документами, ОСОБА_1 звертався до державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерської А.М. із заявою у якій повідомляв про виконання ним в повному обсязі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2020 року по справі № 755/283/20, додавши до заяви, як убачається із її змісту, копії довідок про видачу готівкових коштів на шести аркушах та дублікатів квитанцій АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дев`яти аркушах про перерахування коштів на виконання рішення суду (а.с. 21-22).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Станом на час проведення судового засідання з розгляду скарги вимоги ухвали суду про витребування матеріалів виконавчого провадження залишилися не виконані, при цьому представник скаржника заперечував проти оголошення перерви в судовому засіданні та наполягав розглянути скаргу на підставі наявних у справі доказів без дослідження матеріалів виконавчого провадження.

За заявленими вимогами скаржник просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерської А.М., зобов`язати державного виконавця усунути порушення та винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 65998520 без стягнення виконавчого збору.

Згідно вимог п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

На підтвердження обставин щодо добровільного виконання рішення суду заявником надано копії дублікатів квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування грошових коштів на користь ОСОБА_2 , а саме: копію дубліката квитанції від 17.02.2021 року на суму 1 005,03 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів в рахунок виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі 755/283/2», копію дубліката квитанції від 17.02.2021 року на суму 10 050,25 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів в рахунок виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва», копію дубліката квитанції від 18.02.2021 року на суму 30 150,75 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів в рахунок виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі 755/283/2», копію дубліката квитанції від 18.02.2021 року на суму 40 201,01 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів в рахунок виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі 755/283/2», копію дубліката квитанції від 18.02.2021 року на суму 50 251,26 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів в рахунок виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі 755/283/2», копію дубліката квитанції від 19.02.2021 року на суму 38 291,46 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів в рахунок виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі 755/283/2», копію дубліката квитанції від 19.02.2021 року на суму 45 226,13 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів в рахунок виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі 755/283/2», копію дубліката квитанції від 19.02.2021 року на суму 55 276,38 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів в рахунок виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі 755/283/2» та копію дубліката квитанції від 23.02.2021 року на суму 2 713,57 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів в рахунок виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва» (а.с. 6-14).

Також заявником надані копії довідок про видачу готівкових коштів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» якими підтверджується проведення вищезазначених банківських операцій про переказ грошових коштів з призначенням платежів, що вказані у дублікатах квитанцій, які здійснені на підставі угоди № SAMDNWFC0 від 01.09.2014 року (а.с. 15-20).

Однак, зміст вказаних документів із зазначенням переказів коштів ОСОБА_2 не доводить факту належності рахунку на який перераховувались кошти саме особисто стягувачу ОСОБА_2 .

Питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» визначаються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5).

Відповідно до п. 3 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, у заяві про примусове виконання рішення, серед іншого, зазначаються відомості про спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум у разі виконання рішення про стягнення коштів та реквізити рахунку, відкритого у банку або в іншій фінансовій установі, для отримання стягнутих з боржника грошових сум, у разі їх наявності.

Отже, надані скаржником копії дублікатів квитанцій та довідок про видачу готівкових коштів не містять відомостей щодо реквізитів рахунку стягувача ОСОБА_2 , що давало б змогу пересвідчитися у фактичному перерахуванні та отриманні грошових коштів саме стягувачем у виконавчому провадженні ОСОБА_2 .

Як зазначалося вище, представник скаржника не вважав за доцільне вивчення в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження, що також унеможливлює з`ясування судом факту отримання стягувачем ОСОБА_2 грошових коштів за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для визнання протиправними дій державного виконавця в частині невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

В частині вимог про зобов`язання державного виконавця усунути порушення та винести постанову про закінчення виконавчого провадження без стягнення виконавчого збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень абз. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Аналіз вищевказаної норми ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» дає можливості дійти висновку, що законом передбачено виключні випадки коли виконавчий збір стягненню не підлягає, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

За наведених обставин доводи скарги є необґрунтованими та недоведеними.

Частинами 1, 3 ст. 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги скарги задоволенню не підлягають, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, ст. ст. 353, 451 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерської А.М., заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання винести постанову про закінчення виконавчого провадження без стягнення виконавчого збору відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 01 листопада 2021 року.

Суддя