ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1198/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/13446/15 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11 травня 2021 року (суддя Мазурок О.В., повний текст судового рішення складено 27 травня 2021 року) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про визнання кредитного договору недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ПУАТ «Фідобанк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», вказувало, що 09.04.2008 між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником прав та обов`язків якого є ПУАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №014/1722/5/13315, згідно з умовами якого банк надав останній кредитні кошти в сумі 50 000 доларів США зі строком користування кредитом до 08.04.2015 та сплатою відсотків за користування кредитними коштами. ПУАТ «Фідобанк» зазначав, що згідно з п. 1. Додаткової угоди №2 від 13.07.2010 до кредитного договору №014/1722/5/13315 від 09.04.2008 сторони визначили, що з 13.07.2010 повернення кредиту (основної позичкової заборгованості) та сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно 20 числа кожного місяця, згідно з Графіком погашення в Додатку №1 до цієї Додаткової угоди. Позивач вказує, що позичальник свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі 50 000 доларів США, підтвердженням чого є Заява на видачу готівки №1722/107771 від 09.04.2008, квитанція №1722/107730 від 09.04.2008. А відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними належним чином не виконала. Також ПУАТ «Фідобанк» зазначив, що 08.04.2015 термін дії кредитного договору №014/1722/5/13315 від 09.04.2008 закінчився. І станом на 25.06.2015 заборгованість ОСОБА_1 перед ПУАТ «Фідобанк» по кредиту складає: заборгованість по тілу кредиту прострочена - 8 032,20 доларів США; заборгованість по відсоткам простроченим - 255,55 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 49 014,98 грн; пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 986,24 грн, а всього 8287,75 доларів США та 49993,64 грн.

Зважаючи на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №014/1722/5/13315 від 09.04.2008 в сумі 8287,75 доларів США та 49993, 64 грн.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2015 року позов ПУАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПУАТ «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором №014/1722/5/13315 від 09.04.2008 станом на 25.06.2015 у розмірі 8287,75 доларів США та 49993,64 грн нарахованої пені, а також судовий збір у сумі 2283,94 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2016 року заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2015 року по цивільній справі №686/13446/15-ц за позовом ПУАТ «Фідобанк» скасовано. Справу призначено до судового розгляду.

06 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ПУАТ «Фідобанк» та просила визнати недійсним кредитний договір №014/1722/5/13315 від 09.04.2008 з тих підстав, що Банк достовірних відомостей стосовно сукупної вартості кредиту їй не надав, занизивши його вартість на момент укладення кредитного договору. Так, умови договору про валюту кредиту, сукупну вартість кредиту, в тому числі за кожним платіжним періодом, включаючи реальну процентну ставку і абсолютне значення подорожчання кредиту, розрахунок частки платежів у погашення основного боргу та в погашення відсотків є істотними споживчими властивостями і їх характеристика впливає на вибір споживача. Відсутність названих умов в кредитному договорі, на думку ОСОБА_1 , може бути визнано несправедливими умовами у разі, коли ці умови вносить істотний дисбаланс у права та обов`язки сторін за договором на шкоду споживача, зокрема у разі можливого збільшення суми витрат позичальника під час виконання зобов`язань в порівнянні з очікуваною сумою витрат під час укладення кредитного договору. І та обставина, що окремі умови договору або їх деякі аспекти були індивідуально узгоджені, не виключає застосування положень про несправедливі умови до решти договору. Крім того, ОСОБА_1 посилається на те, що зі змісту кредитного договору, враховуючи специфіку наданої їй банком послуги, прослідковується її обмеженість в правах як позичальника, а обсяг визначених ПУАТ «Фідобанк» в кредитному договорі прав і обов`язків містить суттєву диспропорцію на користь позичальника, що суперечить принципу рівності сторін у договорі. ОСОБА_1 вказує, що валюта кредитного договору, який укладений на 7 років, долар США, і вона як споживач - слабша сторона кредитного договору, яка не може володіти необхідним і достатнім обсягом інформації в такій сфері, як кредитування в іноземній валюті та не може врахувати усіх валютних ризиків, зокрема різкого підняття курсу долара США стосовно гривні. Також ОСОБА_1 вказувала, що дії відповідача є недобросовісними, банк увів її в оману, оскільки не надав достовірних відомостей щодо визначення істотних умов договору, зокрема вартості фінансової послуги.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2016 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПУАТ «Фідобанк» про визнання недійсним кредитного договору та об`єднано для спільного розгляду із первісним позовом ПУАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 березня 2017 року призначено судово-економічну експертизу і на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 червня 2017 року відновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2017 року скасовано ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 березня 2017 року про призначення судово-економічної експертизи та призначено по справі судово-економічну експертизу і провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2019 року поновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2020 року замінено позивача ПУАТ «Фідобанк» по цивільній справі за позовом ПУАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на правонаступника ТОВ «ФК «Сіті Фінанс».

Протокольною ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2021 року замінено відповідача ПУАТ «Фідобанк» по зустрічному позові на ТОВ «ФК «Сіті Фінанс».

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2010 року призначено по справі додаткову судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київської незалежної судово-експертної установи та на період проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2021 року поновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2021 року позовну заяву ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 8287,75 доларів США, 49993 грн 64 коп пені та 2283 грн 94 коп сплаченого судового збору. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянтка зазначає, що суд не перевірив та залишив поза увагою свого дослідження ряд обставин справи, які стосуються дотримання вимог законодавства щодо укладення кредитного договору. ОСОБА_1 вказує, що відмовляючи в зустрічному позові, суд дійшов хибних висновків стосовно того, що нею не доведено порушення Закону України «Про захист прав споживачів» і належну юридичну оцінку в співставленні з нормами права кредитному договору не надав, а відтак банк свідомо приховав відомості, які становлять істотні умови договору і мають в обов`язковому порядку надаватись їй, як споживачу фінансових послуг до укладення кредитного договору, чим вів її в оману і позбавив можливості свідомого вибору, щодо отримання фінансової послуги. Також, поза увагою суду залишилось те, що в кредитному договорі відсутня повна та достовірна інформація про умови кредитування, сукупна вартість кредиту та інша інформація, яка надається перед укладенням такого договору, окрім того, суд не надав оцінки висновку експертизи №2718 від 21.12.2018, яким підтверджується факт ненадання кредитором повної та достовірної інформації споживачеві перед укладенням кредитного договору про реальну відсоткову ставку та сукупну вартість кредиту. Апелянтка вважає, що в частині стягнення з неї заборгованості за кредитним договором у розмірі 8287,75 доларів США та 49993,64 грн пені суд також дійшов хибних висновків, адже до первісного позову поданого в липні 2015 року в підтвердження наявності заборгованості за кредитним договором, кредитором надавався розрахунок заборгованості із відсотками нарахованими станом на 23.06.2015 тобто з червнем 2015 включно, проте згідно п.5.2 кредитного договору датою остаточного погашення кредиту визначено 08.04.2015, отже нарахування відсотків після припинення дії договору є неправомірним. Зважаючи на викладене, апелянтка просить суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким в задоволені позову ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» відмовити, а її зустрічний позов задовольнити.

Відзив від учасників справи не надходив.

Представник апелянтки ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Апелянтка ОСОБА_1 та представник ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення в повному обсязі не відповідає вказаним вимогам.

Так, судом вірно встановлено, що 09.04.2008 між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником прав та обов`язків якого був ПУАТ «ФІДОБАНК» та правонаступником якого є ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №014/1722/5/13315, за яким банк надав позичальнику кредит в сумі 50 000,00 доларів США, зі строком користування кредитними коштами (кредитом) до 08.04.2015 (включно) із сплатою відсотків за користування кредитом в наступних розмірах: протягом першого року користування кредитом -11,5% річних; протягом другого року користування кредитом - 11% річних; протягом третього року користування кредитом - 10,5% річних; протягом четвертого року користування кредитом - 10% річних; протягом п`ятого року користування кредитом - 9,5% річних; протягом шостого року користування кредитом - 9% річних; протягом сьомого року користування кредитом - 8,5% річних (т.1 а.с. 11-12).

09 квітня 2008 року ОСОБА_1 в ХВ №1 ВАТ «ЕРСТЕ БАНК» отримала 50 000 доларів США в еквіваленті - 252 500 грн, що підтверджується заявою про видачу готівки №1722/107771 та квитанцією №1722/107730 про сплату цих коштів на рахунок ТОВ «Торговий дім «Євромоторс» (т.1 а.с.9, 10).

Згідно Додаткової угоди №1 від 11.01.2010 до Кредитного договору з фізичною особою №014/1722/5/13315 від 09.04.2008 сторони визначили, що з 11.01.2010 моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора: суми кредиту, нарахованих процентів, комісій, неустойки (пені, штрафів), визначених Кредитним договором. Якщо інше не випливає з умов Кредитного договору. У разі прострочення повернення кредиту проценти нараховуються на суму заборгованості за кредитом і за період прострочення до моменту повного погашення кредиту. З урахуванням п.1.4, п.1.11 цієї Додаткової угоди повернення кредиту (основної позичкової заборгованості) та сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, згідно з Графіком погашення, наведеним в Додатку №1 до цієї Додаткової угоди. Кожний графік сформований станом на більш пізню дату та підписаний сторонами, заміняє попередній підписаний сторонами графік, сформований станом на більш ранню дату, без укладення сторонами додаткової угоди (договору про внесення змін та/або доповнень) до Кредитного договору (т.1 а.с. 16-18, т.3 а.с. 214-216).

Відповідно до Додаткової угоди №2 від 13.07.2010 до Кредитного договору з фізичною особою №014/1722/5/13315 від 09.04.2008, сторони визначили, що з 13.07.2010 повернення кредиту (основної позичкової заборгованості) та сплата процентів за користування кредитом здійснюється Позичальником щомісячно 20 числа кожного місяця, згідно з Графіком погашення, наведеним в Додатку №1 до цієї Додаткової угоди (т.1 а.с. 21, т.3 а.с.222).

Додатковою угодою №3 від 06.04.2011 до Кредитного договору №014/1722/5/13315 від 09.04.2008 доповнено розділ 5 Кредитного договору п.5.9 наступного змісту: «5.9 У випадку настання страхової події щодо майна, застава якого є забезпеченням цього Договору, позичальник зобов`язаний сплатити несплачену частину страхового платежу у відповідній страховій компанії до дати перерахування страхового відшкодування» (т.1 а.с. 24, т.3 а.с.226).

Відповідно до Додаткової угоди № б/н від 24.02.2014 до Кредитного договору з фізичною особою №014/1722/5/13315 від 09.04.2008 ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 визначили, що списання Банком коштів з відповідного Рахунку банку, здійснюється в повному обсязі виключно в дату погашення заборгованості за кредитом, визначену Кредитним договором або відповідно до Графіку погашення заборгованості за кредитом, якщо такий Графік було складено та спрямовується на погашення заборгованості в черговості, передбаченій п.1.4 цієї Додаткової угоди. Погашення заборгованості позичальника за Кредитним договором, незалежно від призначення платежу, визначеного позичальником у відповідному розрахунковому документі, здійснюється у наступній черговості (окремо за кожною з валют заборгованості): 1. Комісії, прострочені на строк понад 31 день; 2. Проценти за користування кредитом, прострочені на строк понад 31 день; 3. Комісії, прострочені на строк до 31 дня; 4. Проценти за користування кредитом, прострочені на строк до 31 дня; 5. Прострочена заборгованість за кредитом; 6. Пеня; 7. Строкові комісії; 8. Строкові проценти за користування кредитом; 9. Поточна заборгованість за кредитом (черговий платіж); 10. Поточна заборгованість за кредитом (дострокове погашення); 11. Штраф (т.1 а.с.75-79).

Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №014/1722/5/13315 від 09.04.2008 станом на 25.06.2015 заборгованість ОСОБА_1 перед Банком складає: заборгованість за кредитом - 8 032,20 доларів США; заборгованість за відсотками - 35,27 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків з 25.06.2014 по 24.06.2015 - 47818,73 грн. (т.2 а.с. 200-203).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору, суд першої інстанції виходив з того, що дії Банку при укладенні спірного договору не місять ознак недобросовісності і введення в оману позичальника, адже Банком перед підписанням оспорюваного договору було надано ОСОБА_1 в письмовій формі всю необхідну інформацію про умови кредитування; істотні умови договору були узгоджені сторонами до його підписання; ОСОБА_1 протягом тривалого часу виконувала узгоджені умови договору та розуміла можливість коливання курсу валют.

Задовольняючи позов ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», суд першої інстанції враховував те, що позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала належним чином, тому наявні законні підстави для стягнення кредитної заборгованості із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» в розмірі 8287,75 доларів США та 49993,65грн. пені.

Однак, в частині визначення розміру стягнутої кредитної заборгованості, судова колегія не погоджується із оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За правилом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) .

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Як на підставу для визнання кредитного договору недійсним, ОСОБА_1 посилалася на те, що в порушення вимог ст.ст. 11, 12 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» кредитний договір укладено під впливом обману, сторонами не узгоджено усіх істотних умов договору; достовірних відомостей стосовно сукупної вартості кредиту на час укладення договору надано не було; обсяг визначених банком в кредитному договорі прав і обов`язків містить диспропорцію на користь позикодавця; не враховано те, що при валютному кредиті позичальник не може володіти обсягом інформації в сфері валютного кредитування та не може враховувати валютних ризиків.

Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Враховуючи підстави зустрічного позову, ОСОБА_1 просила визнати недійсним кредитний договір саме виходячи з норм спеціального закону - Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Інформація, яка надається кредитодавцем позичальнику перед укладенням договору про надання споживчого кредиту, визначена статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час укладення оспорюваного кредитного договору.

Зокрема, кредитодавець зобов`язаний повідомити позичальника про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема, таких як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).

В силу положень статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в редакції на час укладення кредитного договору фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами підприємницької діяльності на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта підприємницької діяльності; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Уповноважений орган встановлює додаткові вимоги до договорів про надання фінансових послуг фізичним особам, якщо це не врегульовано законом.

При укладенні договору юридична або фізична особа мають право вимагати у суб`єкта підприємницької діяльності надання балансу або довідки про фінансове становище, підтверджені аудитором (аудиторською фірмою), а також бізнес-план, якщо інше не передбачено законодавством України.

Підстави, порядок та правові наслідки припинення дії договорів про надання фінансових послуг визначаються цивільним законодавством, законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг, а також укладеними відповідно до них договорами.

Відповідно до пункту 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту № 168, у редакції, чинній на час укладення кредитного договору, банки зобов`язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначивши таке: значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку; перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо; перелік і розмір інших фінансових зобов`язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору (страхові платежі під час страхування предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним, біржові збори, послуги реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Банки зобов`язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту. б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов`язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту (пункт 3.3 Правил 168).

Зі змісту оспорюваного кредитного договору судом першої інстанції встановлено, що у ньому зазначені всі істотні умови для такого виду договору відповідно до вимог чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, зокрема статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час укладення кредитного договору.

Як слідує із матеріалів справи (т.1 а.с.13-15) Банком повідомлено позичальника про умови надання споживчого кредиту в рамках акційної програми «Авто-Сходи» для придбання у Автодилера нових транспортних засобів, а саме: розмір кредиту; розмір власного внеску; розмір відсоткової ставки, строк та форма кредиту; забезпечення кредиту; оцінка майна, варіант повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги, інші супутні послуги та фінансові зобов`язання позичальника, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту; валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором та витрати, пов`язані із купівлею або продажем валюти; розрахунок орієнтованої сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, що підтверджується Повідомленням позичальника про умови надання споживчого кредиту, що підписане сторонами і є Додатком №1 до кредитного договору, який укладений між позикодавцем і ОСОБА_1 09.04.20008.

ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надала доказів на підтвердження того, що Банком не було надано їй, як позичальнику, достовірних відомостей стосовно сукупної вартості кредиту; існування обмеження прав позичальника; не повідомлення позичальника про наявність валютних ризиків.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , при укладенні спірного договору отримала свій екземпляр договору з додатками, а саме Повідомленням позичальника про умови надання споживчого кредиту, з текстами зазначених документів ознайомилася та свою згоду з їх умовами скріпила особистим підписом і у подальшому тривалий час умови кредитного договору виконувала.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову є безпідставними та недоведеними.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції не надав оцінки висновку експертизи №2718 від 21.12.2018, що підтверджує вимоги ОСОБА_1 є помилковим, адже зазначений доказ суд оцінив у сукупності із іншими доказами та вірно відхилив, оскільки цей висновок економічної експертизи не свідчить про введення ОСОБА_1 в оману на час підписання кредитного договору щодо його істотних умов, ціни та відсоткової ставки, загальної сукупної вартості та абсолютного значення здорожчання кредиту. А відсутність у судовому рішенні оцінки висновку судово-економічної експертизи №2718 від 21.12.2018 не впливає на правильність вирішення спору по суті.

Разом з тим, аргументи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при визначенні суми кредитної заборгованості не враховано строк дії кредитного договору є обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором та пені припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначений висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

З огляду на вищенаведене, виходячи із меж доводів апеляційної скарги, відсутності заперечень щодо правильності розрахунку заборгованості і нарахувань кредитної заборгованості та враховуючи строк дії кредитного договору №014/1722/5/13315 від 09.04.2008 - до 08 квітня 2015 року включно, судова колегія вважає, що підлягає до стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача 8032,20 доларів США заборгованості за кредитом, 35,27 доларів США заборгованості по відсоткам та 47811,72 грн пені.

А тому оскаржуване рішення суду в частині задоволеного первісного позову ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» підлягає до зміни із зменшенням стягнутих судом першої інстанції сум.

Відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому, підлягає до зменшення стягнутий судовий збір за подання позовної заяви з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» до 2194,94 грн (2262,82 грн (судовий збір, що підлягав сплаті за подання позовної заяви * 97 (% задоволених позовних вимог) /100).

Та у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги з ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 101,83 грн (3394,23 грн (судовий збір, що підлягав сплаті за подання апеляційної скарги (№ квитанції 0.0..1 від 10.08.2021, т.4 а.с.102) * 3 (% задоволених вимог) / 100), а всього - 101,83 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2021 року в частині задоволення позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором до 8067 (вісім тисяч шістдесят сім) доларів США 47 центів, пені до 47811 (сорок сім тисяч вісімсот одинадцять) грн 73 коп та судового збору до 2194 (дві тисячі сто дев`яносто чотири) грн 94 коп.

В решті рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (; вул. Січових Стрільців, 37-41, м. Київ, 04053) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) 101 (сто одна) грн 83 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2021 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай