Справа № 727/9376/21
Провадження № 4-с/727/38/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Чебан В.М.

при секретарі Гладкій Л.І.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Липчука Василя Васильовича, начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Малого Олександра Володимировича, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, на дії державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Липчука Василя Васильовича, начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Малого Олександра Володимировича.

Вимоги скарги заявник ОСОБА_1 мотивує тим, що на виконанні в Першому відділі державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження ВП №66274465 про стягнення з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» 55804,81 грн. заборгованості за кредитним договором.

Зазначає, що в межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем Липчуком В.В., було винесено постанову від 09.08.2021 року про арешт коштів скаржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, що належать боржнику.

Заявник вказує, що на підставі зазначеної постанови ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» наклав арешт на єдиний належний йому картковий рахунок - для виплати заробітної плати за №.

Стверджує, що з моменту винесення вказаної постанови не може знімати з рахунку № НОМЕР_1 заробітну плату, яку отримує від АТ «Чернівецький Хлібокомбінат» та яка являється єдиним джерелом його існування.

Вважає, що наведені вище дії державного виконавця порушують його конституційні права, гарантовані ст.ст.41, 48 Конституції України.

Також, зазначає, що 18.08.2021 року державним виконавцем у даному виконавчому провадженні винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка направлена для виконання в АТ «Чернівецький Хлібокомбінат» - за місцем його роботи.

Вказує, що на виконання даної постанови АТ «Чернівецький Хлібокомбінат» з серпня 2021 року почало відраховувати 20% з його заробітної плати та перераховувати дані кошти на рахунок Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Івано-Франківськ).

Зазначає, що дізнавшись про те, що його картковий рахунок, на який надходить заробітна плата арештовано, він звернувся до державного виконавця Липчука В.В. в усному порядку із вимогою про зняття арешту з його заробітної плати, однак, ОСОБА_2 в категоричній формі відмовив йому у знятті арешту.

Після цього, він звернувся до Міністерства юстиції зі скаргою на дії державного виконавця Липчука В.В. та просив зобов`язати його зняти арешт з його заробітної плати, на що йому відмовили.

Стверджує, що лист №Н-284/05.2-10/281, яким йому було надано вказану відповідь на його звернення, він знайшов у поштовій скриньці 17 вересня 2021 року та саме з цього дня йому стало відомо про порушення його прав.

Зазначає, що внаслідок винесення державним виконавцем Липчуком В.В. постанови про арешт коштів боржника було накладено арешт на всі грошові кошти, що надходять на його банківський рахунок як заробітна плата, що суперечить положенням ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої у даному випадку, із заробітної плати боржника може бути утримано її частину у розмірі 20 відсотків.

На основі викладеного, заявник просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Івано-Франківськ) Липчука Василя Васильовича щодо накладення арешту на належні йому грошові кошти, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»; визнати неправомірними дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Івано-Франківськ) Липчука Василя Васильовича щодо відмови у знятті арешту на належну йому заробітну плату, що міститься на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»; визнати неправомірними дії начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) Малого Олександра Володимировича, які полягають у відмові в задоволенні його скарги на зняття арешту з його заробітної плати, що міститься на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»; зобов`язати державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) Липчука Василя Васильовича скасувати арешт на грошові кошти у виді заробітної плати ОСОБА_1 на поточному рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», накладений постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) Липчука В.В. 09.08.2021 року у виконавчому провадженні №66274465.

В судовому засіданні, що відбулось 07.10.2021 року заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримали, просили її задовольнити, підтримали обставини наведені у скарзі. Згідно поданої заяви від 28.10.2021 року, просять суд провести розгляд справи без їх участі, вимоги скарги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Приватний виконавець Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Липчук В.В. та начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Малий О.В.в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час, та місце розгляду справи. При цьому, в судовому засіданні, що відбулось 07.10.2021 року, представник Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Осух В.О.підтримала обставини вказані у відзиві. Відповідно спрямованого відзиву, просять суд відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 та вказують, що дії начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Малого О.В., були здійсненні в межах його компетенції, в порядку розгляду звернень громадян та ОСОБА_1 було надано відповідні роз`яснення законодавства, в тому числі щодо порядку оскарження дій державного виконавця та щодо підстав зняття арешту з майна боржника.

Зокрема, вказують, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Таким чином боржник має право лише судового оскарження.

При цьому, зазначають, що боржник не звертався до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець із заявою про зняття арешту з коштів та в даній справі начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень не мав правових підстав розглядати скаргу боржника у порядку ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та приймати рішення стосовно дій державного виконавця.

Стосовно оскарження дій державного виконавця Липчука В.В. щодо накладення арешту на належні йому грошові кошти, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , вказують, що банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, повинен визначити статус рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження коштів на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказують, що саме банк здійснюючи виконання постанови та виконуючи покладений на нього обов`язок щодо визначення статусу рахунка, вважав за можливе накласти арешт на грошові кошти, розміщені на ньому.

Відповідно, банк не визнав рахунок боржника таким, на який законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Крім цього, вказують, що Закон України «Про виконавче провадження» визначає виключний перелік підстав, за яких виконавцем може бути знятий арешт з майна або коштів боржника.

Зазначають, що згідно п.1 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття арешту з майна або його частини державним виконавцем є отримання державним виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення сягнення на такі кошти заборонено законом.

Вважають, що рахунок боржника в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не підпадає під визначення поточних рахунків із спеціальним режимом та не входить до переліку коштів, стягнення на які заборонено законом.

Крім цього, зазначають, що після зарахування коштів на рахунок отримувача вони є його власністю. Тобто, вони втрачають свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо) та набувають статусу вкладу.

На основі викладеного, просять суд відмовити в задоволені скарги за безпідставністю.

Заслухавши пояснення заявника, вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги скарги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, надані сторонами в їх сукупності, у межах заявлених вимог, суд приходить до висновків, що вимоги скарги необґрунтовані і до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 21.05.2021 року Шевченківським районним судом м.Чернівці був виданий виконавчий лист №727/1901/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» грошових коштів в сумі 53534,81 грн., судовий збір в сумі 2270,00 грн. (а.с.46).

На підставі виконавчого листа №727/1901/21 від 21.05.2021 року, що виданий Шевченківським районним судом м.Чернівці, державним виконавцем Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Липчуком В.В., було прийняте рішення про відкриття виконавчого провадження №66274465, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 09.08.2021 року (а.с.7).

В межах вказаного виконавчого провадження, 09.08.2021 року державний виконавцець Липчук В.В. виніс постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8,42).

09.08.2021 року Перший відділ Державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ)направив до відома ОСОБА_1 вказану постанову про арешт коштів боржника від 09.08.2021 року (а.с.43).

18.08.2021 року державним виконавцем Липчуком В.В. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно якої виконавцем було встановлено, що боржник працевлаштований у АТ «Чернівецький Хлібокомбінат», а тому звернуто стягнення на доходи боржника та зобов`язано установу здійснювати відрахування з заробітної плати боржника в розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 61595,78 грн (а.с.9).

При цьому, згідно з наявної в матеріалах справи заяви від 18.08.2021 року, ОСОБА_1 звернувся до Начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Смотра Д.О. з проханням звільнити з-під арешту його картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» для отримання заробітної плати (а.с.40).

В той же час, до суду з вищевказаною скаргою ОСОБА_1 звернувся 27.09.2021 року.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Частиною 5 зазначеної статті, зокрема, визначено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст.448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції

Згідно зі статтею 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Суд проаналізувавши викладені сторонами обставини, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку що твердження заявника ОСОБА_1 , про те, що останній дізнався про порушення своїх прав та свобод лише 17 вересня 2021 року, після чого звернувся до суду, є хибним, оскільки останній ще 18.08.2021 року звертався Начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Смотра Д.О. з проханням звільнити з-під арешту його картковий рахунок, що свідчить про те, що останньому було відомо про наявність такої постанови та про те, що останньому заблоковано його картковий рахунок.

Згідно з ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

У зв`язку з тим, що вмотивоване клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця від заяника ОСОБА_1 до суду не надходило, суд приходить до висновку, що вимоги стосовно визнання неправомірними дій державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Івано-Франківськ) Липчука Василя Васильовича щодо накладення арешту та щодо відмови у знятті арешту на належні йому грошові кошти, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а також вимогу скарги, щодо зобов`язання державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) Липчука В.В. скасувати арешт на грошові кошти у виді заробітної плати ОСОБА_1 на поточному рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - слід залишити без розгляду.

Щодо вимоги, вказаній у скарзі завником ОСОБА_1 , а саме: визнання неправомірними дії начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) Малого Олександра Володимировича, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що заявником ОСОБА_1 , було порушено процедуру оскарження дій державного виконавця, оскільки останній відповідно до наданих суду матеріалів виконавчого провадження та в розумінні ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», виступає стороною виконавчого провадження боржником. Вказане свідчить про те, що заявник ОСОБА_1 не мав законних підстав для звернення до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, з метою оскарження постанови про зняття арешту з карткового рахунку.

Крім цього, судом встановлено, що органом ДВС в якого перебуває на виконанні зазначений виконавчий документ є Перший відділ ДВС у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), а не Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Отже, враховуючи викладене, в даній справі начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень не мав правових підстав розглядати скаргу ОСОБА_1 у порядку ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та приймати рішення стосовно дій державного виконавця.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що вимога визнати неправомірними дії начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) Малого О.В. є безпідставними і не підлягають до задоволення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.09.2021 року (справа №2-13419/2005) та в постанові Верховного Суду від 21.01.2021 року (справа № 2-5398/11).

З огляду на наведене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши скаргу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги за скаргою ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 13, 15, 28, 48, 68, 74 Закону України «Про виконавче провадження» №1404 від 02 червня 2016 року, ст.ст.82, 447, 448, 449, 450, 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Івано-Франківськ) Липчука Василя Васильовича - залишити без розгляду.

В задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 , на дії начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) Малого Олександра Володимировича - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали суду.

З повним текстом ухвали суду учасники справи можуть ознайомитись 02 листопада 2021 року.

СУДДЯ: