Справа 431/4010/21
Провадження 2/431/785/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

26 жовтня 2021 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

судді Олійник С.В.,

за участі секретаря судового засідання Коцини Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

12.08. 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Старобільським районним судом Луганської області 25.03.2013 року стягнуто з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від усіх видів доходу (заробітку), але не менше розміру встановленого діючим законодавством на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.02.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 з 07.05.2014 року, від даного шлюбу має трьох дітей доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Проживає разом із матір`ю пенсіонеркою, яку він теж утримує. Працює, має дохід за період з 01.01.2020 по 31.07.2021 у сумі 120986,26 грн. Позивач вказує, що у зв`язку зі зміною матеріального стану та сімейного стану просив зменшити розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 до 1/9 частини (доходу) щомісячно.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання з`явилась, не визнала позовні вимоги позивача, просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, вказуючи, що з наведених доказів, що містяться в матеріалах справи, які надав сам же позивач, не вказано достатніх підстав, що мали істотний вплив на його матеріальне становище. Так, ним не надано доказів про зміну матеріального стану з моменту винесення рішення по цей час, його дохід збільшився і він нарешті став сплачувати аліментні платежі і одночасно заборгованість по аліментах, яку раніше не сплачував, також не надав докази про розмір витрат, які він несе на утримання матері, яка проживає в іншій області, у якої є ще син і донька.

Судом встановлені обставини та відповідні відносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії судового рішення, виданого Старобільським районним судом Луганської області від 25.03.2013 року у з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього доньки ОСОБА_3 , у розмірі ј частини від усіх видів доходу (заробітку), але не менше розміру встановленого діючим законодавством на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.02.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки про заробітну плату, дохід за період з 01.12.2020 по 31.07.2021 ОСОБА_1 складає на загальну суму 120986,26 грн.

Відповідно до пенсійного посвідчення ОСОБА_9 , 1947 року народження перебуває на обліку в Житомирській області.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість станом на лютий 2021 року складає 24861,00 грн.

Відповідно до інформації Старобільського відділу державної виконавчої служби у Старобільському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 18132/17.28-72 від 26.10.2021 року, залишок боргу, який стягується з заробітної плати боржника ОСОБА_1 станом на 26.10.2021 року становить 6421,02 грн.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилися троє дітей від іншого шлюбу з ОСОБА_4 та на його утриманні знаходиться мати пенсіонерка.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження трьох дітей, знаходження на утриманні матері пенсіонерки, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дітей від іншого шлюбу, а навпаки судом було встановлено збільшення доходів останнього у зв`язку із працевлаштуванням. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Відповідно до рішення Старобільського районного суду Луганської області від 25.03.2013 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні трьох дітей без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та суперечитиме її інтересам.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно судової практики ЄСПЛ суд повинен дотримуватись справедливого балансу між інтересами батьків та дитини, і приділяти першочергову увагу найкращим інтересам дитини.

Враховуючи, що неповнолітня донька ОСОБА_3 знаходиться на утриманні матері і даний факт сторонами не спростовується, суд приходить до висновку, що вона потребує матеріальної допомоги з боку позивача, на утримання дитини.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

З наданих позивачем документів, не підтверджується той факт, що на його утримані перебуває мати, яка є пенсіонером, також позивачем не надано жодного доказу щодо розміру витрат, які він несе на її утримання, утримання та відповідності цих витрат лікарським призначенням.

Так він вказує, що на його утриманні перебуває малолітні діти та його дружина.

Доводів та доказів на підтвердження своїх вимог позивачем, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було.

Належних і допустимих доказів, які б підтверджували погіршення матеріального становища також не надано.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Судом, також, прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем в позовній заяві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що позивач працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, має місячний дохід в розмірі понад 15000 гривень, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання доньки не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за судовим рішенням розміру аліментів, адже факт наявності у позивача дружини та трьох дітей, яких він утримує, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, приймаючи до уваги, що позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 25.03.2013 року, то йому у позові слід відмовити.

Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1ст. 192 СК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Та згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача.

На підставі вищевикладеного, ст. 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.2, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд шляхом подачі скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено та оголошено 29.10.2021 року.

Суддя С.В. Олійник