пр.№ 2/464/928/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2021 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Чорна С.З.,

секретаря судових засідань Гринюк Ю.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Приватного виконавця Львівського виконавчого округу Білого А.М. - Репак В.В.,

відповідача суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Львівського виконавчого округу Білого А.М., суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 про визнання неправомірними та скасування висновку про вартість об`єкта нерухомого майна,-

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного виконавця Львівського виконавчого округу Білого А.М., суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 в якому просить визнати неправомірними та скасувати висновок про вартість об`єкта оцінки від 09.11.2020 у розмірі 831 000 грн. виконаний суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 на замовлення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білого Андрія Миколайовича в рамках виконавчого провадження АСВП №56766387 щодо визначення ринкової вартості майна Ѕ ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що на виконанні Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білого Андрія Миколайовича перебуває виконавче провадження № АСВП №56766387 з примусового виконання виконавчого листа №461/1449/16-ц виданого 111.07.2018 Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 373 571,10 грн. боргу за договором позики, 17 807 - три проценти річних, всього - 391 378,10грн. 02.10.2020 приватний виконавець виніс оскаржувану постанову ВП № 5676638 про опис та арешт майна боржника, в якій зазначено конкретний перелік майна, а саме належна їй на праві власності 1/2 ідеальна частка квартири по АДРЕСА_2 . Однак, опис майна виконавцем не проводився, постанова про опис та арешт майна боржника є фальшивою, оскільки такий, опис взагалі не проводився. Внаслідок чого вона звернулась в Галицький районний суд м. Львова з заявою про оскарження дій приватного виконавця Білого Андрія Миколайовича. 02.12.2020 приватний виконавець направив в ЛФ ДП «Сетам» заяву про реалізацію житлової нерухомості, а саме Ѕ частки квартири АДРЕСА_3 . 07.12.2020 приватний виконавець надіслав їй висновок про вартість об`єкта нерухомого мана, а саме вищевказаної квартири, який виконаний суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 . Ознайомившись із висновком про вартість об`єкта оцінки майна вважає, що суб`єктом оціночної діяльності протиправно, всупереч вимогам законодавства та із заниженням реальної вартості здійснено оцінку належного їй майна, а приватним виконавцем протиправно передано нерухоме майно за такою вартістю на примусові торги, оскільки суб`єкт оціночної діяльності зазначив вартість нерухомого майна лише з даних які внесені в технічний паспорт, оскільки фактичного опису майна не відбулося.

11.03.2021 до суду надійшла вищевказана цивільна справа за підсудністю з Галицького районного суду м.Львова.

Ухвалою суду від 16.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Призначено судове засідання.

05.04.2021 від відповідача приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білий А.М. до суду поступив відзив на позовну заяву. В якому зазначив, що заперечує проти позову, оскільки твердження позивачки про те, що ціна об`єкта нерухомого майна є явно заниженою є лише припущеннями. У відповідності до приписів ст.ст. 77-78 ЦПК України боржником не спростовано належними та допустимими доказами недостовірність оцінки та неможливість її використання в рамках виконавчого провадження. З наведеного вбачається, що початкова вартість не впливає на ціну реалізації майна, оскільки в межах процедури реалізації майна його вартість може бути як знижена, та і збільшена в залежності від стану майна, попиту, пропозиції. Разом із тим, Закон України «Про виконавче провадження» містить вимоги щодо порядку визначення вартості майна для примусової реалізації. Згідно із ч. 1-3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Оскільки сторони не дійшли згоди щодо визначення вартості майна для примусової реалізації, не повідомили про таку вартість виконавця у встановлений Законом строк, виконавцем було призначено суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості у спосіб та у порядку передбаченому Законом. Окрім того, Боржниця не була позбавлена можливості в силу приписів частини 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» добровільно реалізувати спірне нежитлове приміщення, однак такого не зробила. Крім цього, зазначив, що подання боржником позовної заяви про визнання неправомірним та скасування висновку про вартість майна процесуальним законом не передбачено. Крім цього, подав заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн.

23.04.2021 позивачем ОСОБА_1 подано до суду належну оцінку, як доказам звіту з незалежної оцінки майна квартири АДРЕСА_1 .

11.05.2021 відповідачем приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білий А.М. подано до суду Рецензію на Звіт про незалежну оцінку вартості майна.

Ухвалою суду від 26.10.2021 в задоволенні клопотання представника позивача про призначення судової експертизи відмовлено.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві. Просять суд позов задоволити.

Представник відповідача приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білий А.М. Репак В.В. у судовому засіданні, позов заперечив, надав пояснення аналогічні поданому раніше відзиві на позовну заяву.

Відповідач суб`єкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 в судовому засіданні позов заперечив.

Заслухавши вступні слова учасників процесу, дослідивши усі матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України), - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтями 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу Львівської області Білого Андрія Миколайовича перебуває виконавче провадження ВП №56766387 з примусового виконання виконавчого листа №461/1449/16-ц, виданого 11.07.2018 Галицьким районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 373 571,10 грн. боргу за договором позики, 17807,00 грн. три проценти річних, всього 391378,10 грн.

Постановою від 12.07.2018 приватним виконавцем Білим А.М. відкрито виконавче провадження ВП №56766387, щодо примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа.

16.09.2020 приватним виконавцем Білим А.М. на адресу боржника ОСОБА_1 скеровано вимогу від 16.09.2020 року за вих. №622, у якій виконавець: повідомив боржника про те, що 23.09.2020 року приватним виконавцем за адресою: м. Львів, вул. Староєврейська,46/6 будуть проводитися виконавчі дії щодо виявлення, опису та вилучення майна належного боржнику на яке можливо звернути стягнення для погашення заборгованості згідно виконавчого документа; вимагав 23.09.2020 забезпечити приватному виконавцю безперешкодний доступ до майна боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

На виконання вимоги про надання доступу до житла боржника 23.09.2020 приватним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, доступ до квартири боржницею не надано, про що складено акт приватного виконавця.

У зв`язку із тим, що боржником не виконано вимогу приватного виконавця про надання доступу до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , виконавцем 23.09.2020 скеровано на адресу боржника повторну вимогу.

На виконання вимоги про надання доступу до житла боржника 02.10.2020 приватним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки боржницею не надано доступу до зазначеного житлового приміщення, того ж дня виконавцем складено акт.

Постановою від 02.10.2020 приватним виконавцем описано та арештовано майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , а саме: Ѕ частки квартири загальною площею 46,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

22.10.2020 приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ОСОБА_3 для участі у виконавчому провадженні для визначення вартості зазначеної вище описаної та арештованої Ѕ частки квартири.

22.10.2020 приватним виконавцем Білим А.М. на адресу боржника ОСОБА_1 скеровано вимогу від 22.10.2020 року за вих. №660, у якій виконавець вимагав 28.10.2020 надати доступ суб`єкту оціночної діяльності суб`єкту господарювання ОСОБА_3 до квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

На виконання вимоги про надання доступу до житла боржника 22.10.2020 приватним виконавцем разом із суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання ОСОБА_3 здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки боржницею не надано доступу до зазначеного житлового приміщення, того ж дня виконавцем складено акт.

09.11.2020 суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання ОСОБА_3 було виготовлено Звіт про незалежну оцінку майна, а саме: Ѕ частки квартири загальною площею 46,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно висновку оцінювача ринкова вартість об`єкта оцінки складала 831,100 грн.

19.11.2020 на адресу боржника приватним виконавцем скеровано повідомлення про визначення вартості майна від 19.11.2020 року за вих. №688, яке нею отримано 09.12.2020.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно- правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до п.п. 32 - 35 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 914/881/17 від 13.03.2018 року, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності

- суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувана заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-ІІІ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Суб`єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника щодо оскарження оцінки майна, визначеної за результатами висновку експерта, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач є стороною виконавчого провадження №56766387

У відповідності до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Тобто, позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки законодавством України передбачений інший порядок розгляду даної категорії справ.

Відповідно до ч.1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Відповідно до ч.ч.2,3 статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторони. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов`язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

У разі, коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб`єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (частина п`ята статті 58, частина третя статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», частина друга статті 43 Закону України «Про іпотеку»).

Оцінка вартості житлового приміщення, яку позивач просить визнати такою, що проведена з порушенням вимог чинного законодавства України, визначається у звіті про оцінку майна, який є документальним відтворенням проведених суб`єктом оціночної діяльності дій по оцінці майна, і має відповідати встановленій процедурі, а не юридичним актом, який в свою є офіційним письмовим документом державного чи іншого органу (посадової особи), виданий в межах його компетенції, визначеної законом, який має точно визначені зовнішні реквізити та породжує певні правові наслідки, створює юридичний стан, спрямований на регулювання суспільних відносин, має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин, поширює свою чинність на певний час, територію, коло суб`єктів.

Тобто, оцінка майна, вчинена в межах виконавчого провадження, не підпадає під визначення правовстановлюючого акту та акту обов`язкового до виконання усіма учасниками певних правовідносин, оскільки є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності з визначених питань.

Положеннями ст. 15 ЦК України визначено, що судовому захисту підлягає лише порушене, оспорюване або невизнане право.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України на законодавчому рівні закріплені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Отже, звіт про оцінку вартості майна не є за своєю суттю правочином, а тому у відповідності до ст. 16 ЦК України не може бути визнаний протиправним.

В процесі розгляду справи не знайшли свого підтвердження зазначені позивачем грубі порушення державним виконавцем процедури визначення вартості майна та повідомлення про неї позивача, встановлених ст. 57, ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, приписами частини 1 статті 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що суб`єктами оціночної діяльності є суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача є документом, який підтверджує достатній фаховий рівень підготовки оцінювача за програмою базової підготовки для самостійного проведення оцінки майна. Форми кваліфікаційних свідоцтв оцінювача встановлюються Фондом державного майна України. Право на отримання кваліфікаційного свідоцтва набувають фізичні особи, які мають закінчену вищу освіту, пройшли навчання за програмою базової підготовки та стажування протягом одного року у складі суб`єкта оціночної діяльності разом з оцінювачем, який має не менше ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, отримали його позитивну рекомендацію та успішно склали кваліфікаційний іспит.

З звіту про вартість майна, вбачається, що оцінка майна за адресою: АДРЕСА_2 , проведена суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , вона відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, а сам суб`єкт оціночної діяльності має достатній фаховий рівень підготовки оцінювача, про що свідчать сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 938/18 від 03.12.2018.

Відповідно до ч.1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, враховуючи те, що звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу, а тому вимоги позивача в частині оскарження оцінки майна підлягають розгляду за правилами Розділу VІІ ЦПК України, який визначає порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, оскільки саме виконавцем приймається рішення щодо визначення вартості майна, а тому, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо стягнення з позивача на користь відповідача приватного виконавця Львівського виконавчого округу Білого А.М. понесених витрат на правничу допомогу суд, зазанчає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову - на позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).

Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17.

Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

Встановлено, що правнича допомога надавалась відповідачу приватному виконавцю Львівського виконавчого округу Білому А.М. АБ «Віталія Репак» в особі керуючого Репак В.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 29.08.2018 року, видане Радою адвокатів Львівської області) на підставі договору про надання правової допомоги від 29.03.2021.

Разом із заявою представник відповідача подав до суду: рахунок за правничі послуги, що надані на підставі Договору про надання правової допомоги №6 від 29.03.2021 з описом робі, виконаних Адвокатським бюро «Віталія Репака»; квитанцію про оплату послуг від 31.03.2021.

Згідно із вищевказаними доказами щодо надання професійної правничої допомоги, загальна вартість наданих послуг керуючим Адвокатського бюро «Віталія Репака» Рапака В.В. відповідачу приватному виконавцю Білому А.М. складає 7000 грн. Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та його необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу до 4 000 грн., які можна вважати необхідними і неминучими для відповідача, який був змушений до залучення професійної допомоги адвоката.

На підставі ст.ст. 15,16 ЦК України, Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись, ст. ст. 12, 13, 77, 81,141, 158, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного виконавця Львівського виконавчого округу Білого А.М., суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 про визнання неправомірними та скасування висновку про вартість об`єкта нерухомого майна - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного виконавця Львівського виконавчого округу Білого А.М. понесені останнім витрати на правничу допомогу в сумі 4 000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білий Андрій Миколайович, ІПН , м. Львів, вулиця Стрийська, 98, офіс 104

Відповідач Суб`єкт оціночної діяльності фізична особа підприємець ОСОБА_3 , АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_2

Повний текст рішення складено 27.10.2021.

Суддя Чорна С.З.