Справа № 646/5816/21
№ провадження 2/646/2320/2021
28 жовтня 2021 року м.Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова
під головуванням судді Демчини Т.Ю.
з участю секретаря судового засідання Саламахи В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Червонозаводського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Онлайн Фінанс», треті особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харков), Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про повне підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату і місце розгляду справи, про причини неявки суд не інформував, відзив на позов не подав. На підставі ст.280 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Треті особи та їх представники в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду справи, про причини неявки суд не інформували, пояснень на позов не подали.
Дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд встановив та врахував наступне.
29 березня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 570050408, за умовами якого позичальник ОСОБА_1 отримав грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби у розмірі 8000,00 грн. зі строком повернення 30 календарних днів та сплатою процентів за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою 565,75 відсотків річних.
Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 87 Закону України ''Про нотаріат'', для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, передбачено, що про стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Пункт 2 вказаного Переліку передбачав документи, що подаються нотаріусу для вчинення виконавчих написів зі стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. До документів, що подаються для одержання виконавчого напису, вказаним пунктом віднесено: оригінал кредитного договору; засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами згідно умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст.88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст.87 цього Закону.
При прийнятті постанови 22.02.2017 колегією суддів застосовано положення п.10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.
Відповідно до ст.124 Конституції України, ст.13 закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. (09.10.2020), стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору № 570050408 від 29 березня 2019 року, укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» з ОСОБА_1 у простій письмовій формі.
За таких обставин, суд приходить до висновку про незаконність вчинення приватним нотаріусом Гораєм О.С. виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором № 570050408 від 29 березня 2019 року, укладеним у простій письмовій формі, на підставі положень Переліку, які рішенням суду визнанні нечинними.
Як зазначено у ч.1 ст.88 Закону України ''Про нотаріат'', нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84-цс19) зроблено правові висновки, відповідно яких для правильного застосування положень ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Суд позбавлений можливості у даному випадку надати правову оцінку безспірності заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 570050408 від 29 березня 2019 року, з метою стягнення якої вчинено виконавчий напис, через ненадання суду сторонами будь-яких документів у підтвердження чи спростування факту її існування у ОСОБА_1 перед кредитором. Учасниками процесу не повідомлено та не надано доказів також у підтвердження стягнення вказаної заборгованості чи її частини за судовими рішеннями.
Згідно з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19), правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові. Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін, при цьому суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
З урахуванням вищенаведеної правової позиції Великої палати Верховного суду, встановлені судом порушення нотаріусом порядку вчинення оскаржуваного виконавчого напису - його вчинення на підставі кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі, - є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказане також узгоджується з правовою позицією, викладеною у п.52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19).
За встановлених судом вищенаведених обставин, оскаржуваний виконавчий напис підлягає визнанню судом таким, що вчинений незаконно, і тому не підлягає виконанню. Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання стягнення та розподілу судових витрат, суд керується наступним.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн., а всього 1362,00 грн. У зв`язку із задоволенням позову, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.16, 18, 530, 612 ЦК України, ст.ст.87, 88 Закону України „Про нотаріат", ст.ст.4, 12, 13, 81, 258-259, 263-265, 280-282, 289 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харков), Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова «Компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати у розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова «Компанія «Онлайн Фінанс», місцезнаходження: м.Київ, вул.Хоткевича Гната, 12, офіс 177, .

Головуючий суддя: Т.Ю.Демчина