Справа № 188/709/21
Провадження № 2/188/383/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П. О.,

при секретарі судового засідання Гречко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі - відповідач) про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на території с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області померла його баба ОСОБА_2 .

На час відкриття спадщини ОСОБА_2 належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з заповітом, посвідченим 21.05.2008 секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за реєстровим № 133, ОСОБА_2 належний їй житловий будинок, розташований за вказаною адресою, заповіла у власність онукові ОСОБА_1 , тобто позивачу.

Позивач для оформлення спадщини за заповітом звернувся за місцем смерті спадкодавця до приватного нотаріуса Петропавлівського нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом, але нотаріус, вивчивши надані ним документи, винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.01.2021 через відсутність у позивача правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Позивач стверджує, що він є єдиним спадкоємцем вказаного майна.

Посилаючись на норми ст.ст. 392, 1225, 1216, 1217, 1223, 1261, 1270-1272 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, позивач просить суд визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на право власності, виданого 02.11.1990р. Петропавлівським райвиконкомом та зареєстрованого 02.11.1990р. КП «Павлоградське бюро технічної інвентаризації».

Ухвалою суду від 15 червня 2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 06 липня 2021 року, яке відкладалося у зв`язку з неявкою сторін.

Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав і просив задовольнити.

Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності його представника, просив судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем. У заяві відповідач зазначив, що у зв`язку зі зміною в адміністративно-територіальному устрої України відповідно до абз. 8 пп. 4 п.1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» №807-ІХ від 17.07.2020 утворено Синельниківський район з включенням до нього Миколаївської сільської ради, внаслідок чого Миколаївська сільська рада Петропавлівєького району Дніпропетровської області змінила найменування на Миколаївську сільську раду Синельниківського району Дніпропетровської області, тому відповідач просив визнати належним відповідачем виконавчий комітет Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 01.11.2021 закінчено підготовче провадження і призначено судовий розгляд на 01.11.2021р. Враховуючи зміну назви відповідача, суд ухвалив визнати належним відповідачем Миколаївську сільську раду Синельниківського району Дніпропетровської області як орган місцевого самоврядування територіальної громади.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.

Вивчивши надані позивачем докази, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області померла спадкодавець ОСОБА_2 , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 23.01.2020р. виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.5).

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 02.11.1990р. Петропавлівським райвиконкомом та зареєстрованого в реєстровій книзі КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с.12).

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За заповітом, посвідченим 21.05.2008р. секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за реєстровим № 133 ОСОБА_2 належний їй житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , заповіла у власність позивачу, який є її онуком, що підтверджується копіями свідоцтв про народження позивача серії НОМЕР_2 , його матері ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 та свідоцтва про одруження його матері з його батьком ОСОБА_4 серії НОМЕР_4 (а.с.16).

Позивач спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Смолової А.О.

05.06.2020р. приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу Смоловою А.О. заведена і внесена до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ спадкова справа №30/2020 після смерті ОСОБА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію у вказаному реєстрі (а.с.8).

Цивільне законодавство України не містить строку для отримання свідоцтва про право на спадщину у разі прийняття спадщини спадкоємцем.

Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області №438 від 08.06.2021р. померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею були зареєстровані ОСОБА_5 - не родич, ОСОБА_6 - правнучка (а.с.9).

19.01.2021 позивач звернувся до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Смолової А.О. з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , але нотаріус своєю постановою від 19.01.2021 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.7).

Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

У позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за заповітом, оскільки у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно у вигляді житлового будинку.

Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Садибою згідно з статтею 381 ЦК України є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

ЦК України не містить визначення такого об`єкта права власності як домоволодіння.

Спірне спадкове майно складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 18.12.2020 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_2 02.11.1990р. на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 02.11.1990р. Петропавлівським райвиконкомом та зареєстрованого в реєстровій книзі КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с.12).

Право власності ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок підтверджується також довідкою виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області №438 від 08.06.2021р., у якій зазначено, що вона є головою домогосподарства житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.13).

Копією технічного паспорту, виготовленого 18.12.2020 року КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» підтверджено наявність за адресою: АДРЕСА_1 житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами, який належним чином введено в експлуатацію.

Отже, в сукупності всі наведені належні, допустимі, письмові докази підтверджують належність житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 , на праві власності ОСОБА_2 , спадкоємцем за заповітом якої є позивач.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у цьому реєстрі не зареєстровано. Також вказаною інформацією підтверджується, що не зареєстроване і право власності на земельні ділянки за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004 року, набрав чинності 03.08.2004 року, в редакції від 04.07.2012 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

На час виникнення у ОСОБА_2 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстрація цього права була проведена власником відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, в органах технічної інвентаризації (а.с.12).

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав на праві власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на право власності, виданого 02.11.1990р. Петропавлівським райвиконкомом та зареєстрованого 02.11.1990 р. Павлоградським бюро технічної інвентаризації, право власності на який вона набула відповідно до діючого на той час законодавства, позивач є спадкоємцем за заповітом спадкового майна зазначеної особи у вигляді житлового будинку, і нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на нього лише на підставі відсутності у позивача правовстановлюючого документу на спадкове майно, тому позов підлягає задоволенню.

Вартість спадкового житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складає 43 990,00 грн, що підтверджується висновком про вартість об`єкта оцінки, виконаним ТОВ «Земельне право» 07.06.2021 (а.с.15).

Виходячи з цієї ціни позову та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 908 грн, про що до позову додана квитанція банку (а.с.1).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, тому, враховуючи, що позивач не просив стягнути з відповідача судові витрати, відповідач не порушував прав та інтересів позивача, суд вважає за можливе клопотання відповідача задовольнити та залишити судові витрати на позивачу.

На підставі викладеного, ст. ст. 328, 380, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, керуючись статтями 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 352, 354, п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , до Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, що знаходиться за адресою: вул. Першотравнева, буд. 182, с. Миколаївка, Синельниківський (колишній Петропавлівський) район, Дніпропетровська область, 52744, , про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на право власності, виданого 02.11.1990р. Петропавлівським райвиконкомом та зареєстрованого 02.11.1990р. КП «Павлоградське бюро технічної інвентаризації».

Судові витрати залишити на позивачу ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя П. О. Бурда