РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 рокусмт ПетровеСправа № 941/894/20
Провадження № 2/941/82/21

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Колесник С. І.

при секретарі - Круть Р.П.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петрове в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , з участю заінтересованої особи - ОСОБА_4 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , з участю заінтересованої особи - ОСОБА_4 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини мотивуючи це тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_5 , про що 10 липня 2018 року Петрівською селищною радою Петрівського району Кіровоградської області вчинено актовий запис №56. Після її смерті відкрилась спадщина на Ѕ частину житлового будинку за АДРЕСА_1 , який був придбаний по договору купівлі продажу 17 квітня 2018 року його батьками - ОСОБА_3 в шлюбі з ОСОБА_5 , запис про купівлю будинку зі згоди із ОСОБА_5 міститься під п.10 договору купівлі-продажу.

ОСОБА_1 вказує, що у зв`язку із юридичною необізнаністю, заяву про прийняття спадщини до нотаріуса він не подав, бо був впевнений, що мешкаючи постійно із матір`ю за однією адресою та будучи спадкоємцем першої черги, отримає спадщину за законом. В той же час його батько - ОСОБА_3 , прийняв спадщину будучи зареєстрованим за однією адресою зі спадкодавицею, однак він за цією адресою не зареєстрований.

Також ОСОБА_1 зазначив, що за однією адресою із спадкодавцем мешкала її мати - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та яка також прийняла спадщину за реєстрацією за однією адресою із ОСОБА_5 і в свою чергу заповіла все майно сину ОСОБА_4 , до переліку якого входить і частка будинку, на який він не оформив спадщину.

13.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса за своїм правом оформлення спадщини, однак йому було видано письмову відмову та роз`яснено порядок отримання свідоцтва про право власності на частину будинку, а тому він був змушений звернутись до суду із вищевказаною позовною заявою.

Ухвалою суду від 05.11.2020 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

24.05.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовну заяву та просили задовольнити її з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав.

Заінтересованою особою - ОСОБА_4 було направлено до суду відзив на позовну заяву, однак в судове засідання він не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через направлення рекомендованого повідомлення та через оголошення на сайті суду, причини неявки суду невідомі. У відзиві на позовну заяву ОСОБА_4 прохав відмовити у задоволені позовної заяви зазначивши, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його рідною сестрою по материнській лінії, доказом чого є копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , яка є в матеріалах справи. З жовтня 2007 року покійна мати ОСОБА_4 - ОСОБА_6 проживала разом з ОСОБА_5 та її чоловіком ОСОБА_3 , була зареєстрована з ними за однією адресою. У 2018 році ОСОБА_5 з чоловіком придбали будинок, де з 20.04.2018 року зареєструвалися самі і зареєстрували матір, що підтверджую копією довідки № 1365, виданою Петрівською селищною радою 20 березня 2019 року. У вказаному будинку ОСОБА_5 , її чоловік та мати ОСОБА_8 проживали утрьох, разом вели спільне господарство, а позивач ОСОБА_1 , який на той час вже був повнолітнім, з ними за цією адресою ні на час смерті ОСОБА_5 , ні на час смерті ОСОБА_8 не проживав.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, з`ясувавши обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_5 , про що 10 липня 2018 року Петрівською селищною радою Петрівського району Кіровоградської області вчинено актовий запис №56 (а.с.109). Після її смерті відкрилась спадщина на Ѕ частину житлового будинку за АДРЕСА_1 , який був придбаний по договору купівлі продажу 17 квітня 2018 року батьками позивача - ОСОБА_3 в шлюбі з ОСОБА_5 , запис про купівлю будинку зі згоди із ОСОБА_5 міститься під п.10 договору купівлі-продажу (а.с.106-107).

13.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса за своїм правом оформлення спадщини, однак йому було видано письмову відмову та роз`яснено порядок отримання свідоцтва про право власності на частину будинку (а.с.111).

13.01.2020 року позивач звернувся в Петрівську селищну раду Петрівського району Кіровоградської області та отримав довідку № 168 про те, що він дійсно проживає з 17 квітня 2018 року по теперішній час у будинку АДРЕСА_1 (а.с.110).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.ст.1217, 1258, 1261 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.117) є сином ОСОБА_5 , тобто спадкоємцем за законом першої черги.

За положеннями ст.ст.1268,1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Тобто способами прийняття спадщини є спільне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса спадкоємцем, який на час відкриття спадщини разом за спадкодавцем не проживав. При цьому спадкоємцю, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не потрібно вчиняти жодних юридичних дій для її прийняття, сам факт його постійного проживання і віднесення до числа спадкоємців є достатнім для виникнення юридичних наслідків у формі прийняття спадщини.

Цей факт, що за загальним правилом перевіряється нотаріусом, є підтвердженням прийняття спадщини і, будучи доведеним спадкоємцем належними документами, є підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до інформації приватного нотаріуса Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушка Д.І. № 406/01-16 від 24.11.2020 року після смерті ОСОБА_5 спадкова справа приватним нотаріусом не заводилась (а.с.128).

Як вбачається з інформації Петрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області № 555/01-16 від 20.11.2020 року спадщина після смерті ОСОБА_5 згідно алфавітних книг у нотаріальній конторі відсутня (а.с.129).

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 18.05.2021 року за ОСОБА_4 визнано у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 та в порядку спадкової трансмісії зокрема право власності на ј частину житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.206-209).

Відповідно до ч. 1 ст.1296, ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Разом з тим, законодавством не встановлено строку, протягом якого спадкоємець, який прийняв спадщину, зобов`язаний вчинити такі дії.

13.01.2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушка Д.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , однак нотаріус листом-роз`ясненням повідомив його, що нотаріальна дія не може бути вчинена у зв`язку з тим, що ним пропущений строк 6 місяців для прийняття спадщини (а.с.111).

Пунктами 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України (6 місяців), він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

За вимогами п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

З огляду на викладені норми права за відсутності документів, що підтверджують реєстрацію місця проживання або постійне проживання спадкоємця на день смерті разом зі спадкодавцем, державний нотаріус правомірно відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на момент смерті не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись з відповідним позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) до суду.

Для встановлення ознак, за якими постійне проживання особи відрізняється від її тимчасового перебування в конкретному населеному пункті, суд вважає необхідним звернутись до відповідних нормативних актів в редакції, що діяла на момент смерті ОСОБА_5 , тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно зі ст. 29 ЦК України (в редакції станом на ІНФОРМАЦІЯ_1) місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до абзаців 4 та 5 статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV (в редакції станом на ІНФОРМАЦІЯ_1) місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Аналіз положень ст. 29 ЦК України та ст. ст. 3, 6, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свідчить, що постійним місцем проживання особи вважається розташоване на території конкретної адміністративно-територіальної одиниці житлове приміщення, в якому особа проживає.

Разом з тим, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження (ст.ст.2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем та не прийняв спадщину, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (постанови Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17 та від 01.07.2020 року у справі № 222/1109/17).

Так, відповідно до довідки Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області від 13.01.2020 року № 168 позивач проживав без реєстрації за адресою: буд. АДРЕСА_1 з 17 квітня 2018 року по дату видачі довідки (а.с.110).

Допитані під час судового розгляду як свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 показали, що добре знають родину спадкодавця - ОСОБА_5 та проживають по сусідству. Підтвердили, що дійсно позивач проживав у будинку АДРЕСА_1 зі своїми батьками і бабою до дня смерті його матері та продовжує там проживати, і вони часто бачились з позивачем та його батьками на вулиці.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, оскільки вони принесли присягу та попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, а дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні.

Підсумовуючи вищевикладене, з огляду на наведені норми законодавства та обставини справи, подані сторонами документи та показання свідків, суд вважає, що проживання ОСОБА_1 разом з матір`ю на момент смерті останньої за адресою: буд. АДРЕСА_1 , носило характер постійного, тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , з участю заінтересованої особи - ОСОБА_4 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини в будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення, яким закінчується апеляційне провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 01 листопада 2021 року.

Суддя С. І. Колесник