П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021року м. Київ

Справа № 761/6220/18

Провадження № 22-ц/824/12891/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

учасники справи: позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від

28 серпня 2018 року у складі судді Макаренко І. О.у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

Улютому 2018року позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернуся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є

АТ КБ «ПриватБанк», у зв?язку із чим між сторонами 02 вересня 2010 року було підписано (укладено) заяву № б/н, згідно умов якої відповідач отримав кредит у розмірі

25 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_1 , підписанням заяви, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 21січня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 71 836,07 грн, з яких:

47 052,69 грн - тіло кредиту,13 406,03 грн - нараховані відсотки за користування кредитом, 7 480,39 грн - нарахована пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина) та

3 396,96 грн - штраф (процентна складова).

АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 вересня 2010 року у розмірі

71 836,07 грн. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 травня 2018 року відкрито провадження у цій справі та призначено розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадженнябез виклику сторін.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 серпня 2018 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 02 вересня 2010 року у розмірі 67 939,11 грн, що складається з: 47 052,69 грн - заборгованість за кредитом; 13 406,03 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом та 7 480,39 грн - заборгованість за пенею.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимог АТ КБ «ПриватБанк» та стягуючи з ОСОБА_1 на користь банка заборгованість за кредитним договором від 02 вересня 2010 року б/н в розмірі 67 939,11 грн, з яких: 47052,69 грн - заборгованість за кредитом; 13406,03 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом та 7480,39 грн - заборгованість за пенею, суд першої інстанції виходив із доведеності заявлених вимог в цій частині, оскільки з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов`язку в частині сплати заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками, пенею та комісії за користування кредитом відповідно до положень договору, а відтак суд вважав, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь банку штрафів: 500,00 грн - штраф (фіксована частина) та 3396,96 грн - штраф (процентна складова), суд першої інстанції. застосувавши правову позицію, викладену Верховним Судом України у постанові від

21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, зробив висновок про те, що позивачем застосована до відповідача цивільно-правова відповідальність у виді стягнення як пені, так і штрафів за одне і те саме порушення, а саме несвоєчасне виконання зобов`язання по сплаті платежів в рахунок погашення заборгованості, суд вважає, що дані обставини є порушенням статті 61 Конституції України.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

28 липня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 через засоби поштового зв?язку подав до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від

28 серпня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову

АТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що в анкеті-заяві від 02 вересня 2010 року не зазначено розміру кредитного ліміту та відсутня процентна ставка, що в свою чергу є суттєвою обставиною для вирішення даної справи. Заявник також вказує на те, що анкета-заява не містить умов договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов?язання.

Рух апеляційної скарги та матеріалів справи

09 серпня2021 року матеріали цивільної справи № 761/6220/18 надійшли до Київського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 09 серпня 2021 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12серпня 2021 року клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 серпня

2018 року - задоволено та поновлено його.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Головко Д. В., на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 серпня 2018 року у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали про відкриття провадження разом з копією апеляційної скарги та доданими до неї матеріалами надіслано учасникам справи і встановлено їм строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29вересня 2021 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки ціна позову у даній справі становить 71 836,07 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 100 =

227 000,00 грн).

А за правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Доводи інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позиція Київського апеляційного суду

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою ст. 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Аргументи апеляційної скарги зводяться до незгоди ОСОБА_1 з рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 серпня 2018 року в частині вирішення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 на користь

АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору б/н від 02 вересня 2010 року у розмірі 67 939,11 грн, що складається з: 47052,69 грн - заборгованість за кредитом;

13406,03 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом та 7480,39 грн - заборгованості за пенею.

Апеляційна скарга не містить аргументів щодо незгоди заявника з рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 серпня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення штрафів: 500,00 грн - штраф (фіксована частина) та 3 396,96 грн - штраф (процентна складова), а відтак відповідно до правил частини першої статті 367 ЦПК України оскаржуване судове рішення суду першої інстанції в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що 02 вересня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та

ОСОБА_1 укладено анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк № б/н.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

У заяві позичальника домовленості сторін щодо встановлення строку дії договору немає. Підписана відповідачем анкета-заява не містить відомостей про конкретну суму кредитного ліміту.

На підтвердження укладення кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» подав копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а. с. 10), копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract» та «Універсальна Gold» (а. с. 11), а також витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а. с. 12-26).

ОСОБА_1 свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого за розрахунком банку станом на 21січня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 71 836,07 грн, з яких: 47 052,69 грн - тіло кредиту, 13 406,03 грн - нараховані відсотки за користування кредитом, 7 480,39 грн - нарахована пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина) та 3 396,96 грн - штраф (процентна складова).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позовні вимог АТ КБ «ПриватБанк» та стягуючи з ОСОБА_1 на користь банка заборгованість за кредитним договором від 02 вересня 2010 року б/н в розмірі 67 939,11 грн, з яких: 47052,69 грн - заборгованість за кредитом; 13406,03 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом та

7480,39 грн - заборгованість за пенею, суд першої інстанції виходив із доведеності заявлених вимог в цій частині.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в оскаржуваній частині не відповідає.

Київський апеляційний суд приймає аргументи заявника, наведені у апеляційній скарзі з таких підстав.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Установлено, що на підтвердження своїх позовних вимог банк надав суду підписану ОСОБА_1 анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 02 вересня 2010 року, яка не містить жодних даних про надання йому кредиту чи видачі кредитної картки, умов щодо користування коштами та їх повернення, а відтак підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у суду першої інстанції не було.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 12 травня

2021 року у справі № 206/1881/20 (провадження № 61-631св21).

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Оскільки позивачем не надано доказів про обумовленість сторін у письмовому вигляді ціни договору (тіла кредиту), а відповідно і не можливо визначити і інші складові заборгованості за кредитним договором (заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість за пенею), колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору б/н від 02 вересня 2010 року у розмірі

67 939,11 грн, що складається з: 47052,69 грн - заборгованість за кредитом;

13406,03 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом та 7480,39 грн - заборгованості за пенею, за безпідставністю.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від

18 липня 2006 року).

У контексті вказаної практики Верховного Суду, апеляційний суд вважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, оскаржуване судове рішення в оскаржуваній частині з підстав, передбачених статтею 376 ЦПК України, необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору б/н від 02 вересня 2010 року у розмірі

67 939,11 грн, що складається з: 47052,69 грн - заборгованість за кредитом;

13406,03 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом та 7480,39 грн - заборгованості за пенеювідмовити.

Щодо судових витрат

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат..

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про ухвалення у справі нового рішення про відмову у задоволенні позову, судові витрати понесені

ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги у розмірі 2 643,00 грн слід стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 серпня 2018 року в частині позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору б/н від 02 вересня 2010 року у розмірі 67 939,11 грн, що складається з:

47052,69 грн - заборгованість за кредитом; 13406,03 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом та 7480,39 грн - заборгованості за пенею скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору б/н від 02 вересня 2010 року у розмірі 67 939,11 грн, що складається з: 47052,69 грн - заборгованість за кредитом; 13406,03 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом та 7480,39 грн - заборгованості за пенею відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (Код ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 2 643,00 грн (дві тисячі шістсот сорок три гривні) судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна