Постанова

Іменем України

02 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 314/5611/19

провадження № 61-3829св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця»,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19 січня 2021 рокуу складі колегії суддів: Кочеткової І. В., Дашковської А. В., Кримської О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та заяви про забезпечення позову

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Позов мотивований тим, що з червня 2002 року вона перебуває у трудових відносинах з відповідачем, працювала на різних посадах, з 20 червня 2014 року її призначено інструктором дільниці з обслуговування пасажирів структурного підрозділу «Запорізьке моторовагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця».

Наказом № 25/д від 07 листопада 2019 року за неналежне виконання трудових обов`язків їй оголошено догану. Вважає застосування заходу дисциплінарного впливу протиправним, оскільки трудову дисципліну вона не порушувала, сумлінно виконувала свої трудові обов`язки, дотримувалася вимог посадової інструкції.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано наказ начальника структурного підрозділу «Запорізьке моторовагонне депо регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 03 вересня 2019 року № 21/д «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» інструктора ОСОБА_1 .

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Ухвалою цього ж суду від 26 листопада 2020 року виправлено описку, допущену в рішенні суду від 03 вересня 2020 року у справі №314/5611/19 та зазначено у резолютивній частині правильну дату наказу начальника структурного підрозділ «Запорізьке моторовагонне депо регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» інструктора ОСОБА_1 «07.11.2019» замість помилково зазначеної «03.09.2019», та зазначено правильний його номер «№25/д» замість помилково зазначеного «21/д».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у неналежному виконанні своїх трудових обов`язків.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 , як особа, яка не брала участь у справі, але вважає, що суд першої інстанції вирішив питання про його права, свободи, інтереси, подав до суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 07 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 вересня 2020 року.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19 січня 2021 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 вересня 2020 року закрито.

Вказана ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_3 не відноситься до кола осіб, які у відповідності до положень статті 352 ЦПК України мають право на апеляційне оскарження рішення у цій справі, судом першої інстанції питання про його права і обов`язки не вирішувалися.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

03 березня 2021 року ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19 січня 2021 року, у якій, просить скасувати ухвалу апеляційної інстанції та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду постановлено з порушенням норм процесуального права, без повного дослідження усіх обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити без задоволення касаційну скаргу та залишити без змін ухвалу апеляційного суду.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК Українипередбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.

21 жовтня 2021 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення апеляційного суду відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, у межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Приписи зазначеної норми процесуального кодексу визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, тобто ухвалене судом рішення певним чином впливає на права та обов`язки вказаної особи, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для неї наслідках.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18) зроблено висновок про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Тобто Запорізький апеляційний суд своєю ухвалою від 07 грудня 2020 року підставно відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , як особи, яка не брала участь у справі, але вважає, що суд першої інстанції вирішив питання про його права, свободи, інтереси, на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 вересня 2020 року.

Разом із тим, дослідивши в ході розгляду справи наявні докази і надавши їм належну оцінку, суд апеляційної інстанції ухвалою від 19 січня 2021 року обґрунтовано закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 вересня 2020 року,мотивуючи її тим, що заявник не відноситься до кола осіб, які у відповідності до положень статті 352 ЦПК України мають право на апеляційне оскарження рішення у цій справі, судом першої інстанції питання про його права і обов`язки не вирішувалися.

Тобто обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи ОСОБА_3 як особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились.

Аргументи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не надав належну оцінку доводам про те, що ОСОБА_3 є посадовою особою, а саме - керівником структурного підрозділу «Запорізьке моторовагонне депо регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», є безпідставними, оскільки у позивачки спірні правовідносини виникли з юридичною особою, з якою вона перебуває у трудових відносинах. При цьому, у відповідності до статті 80 ЦК України, юридична особа наділяється цивільною правоздатністю та дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Разом із тим, апеляційна скарга подана ОСОБА_3 як фізичною особою, а він учасником справи не є, питання про його права і обов`язки оскаржуваним рішенням не вирішувалися.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди заявника з висновками апеляційного суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, які їх обґрунтовано спростував. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду щодо поданої ОСОБА_3 апеляційної скарги та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, що можуть бути підставою для скасування постановленого у справі судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі викладеного Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду не вбачає достатніх правових підстав для скасування ухвали апеляційного суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов