ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 жовтня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/1963/20

Головуючий у першій інстанції Олійник В. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/331/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Олійника В.П. від 20 листопада 2020 року, місце ухвалення рішення м.Ніжин, дата складання повного тексту рішення 25.11.2020 року, у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення 15 392 грн. 17 коп. надміру виплаченої пенсії, в якому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за період з 01.01.2019 року по 31.08.2019 року суму 15 392 грн. 17 коп. надміру виплаченої пенсії. Вимоги заявленого позову Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області обґрунтовувало тим, що відповідач перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримувала пенсію відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із втратою годувальника, та в подальшому у зв`язку із навчанням у Ніжинському професійному ліцеї побуту та сервісу Чернігівської області з 01.09.2017 року по 05.01.2019 року. 16.12.2019 року позивачу стало відомо, що відповідач навчалась у даному навчальному закладі по 27.12.2018 року, а згідно довідки вказаного навчального закладу від 17.12.2017 року, відповідач навчалась з 01.09.2017 року по 05.01.2019 року на денній формі навчання. В результаті несвоєчасного повідомлення відповідачем про припинення навчання, тобто відрахування зі складу студентів, виникла переплата пенсії у розмірі 15 392 грн. 17 коп. 02.01.2020 року позивачем було направлено відповідачу лист щодо повернення суми боргу, проте станом на 04.05.2020 року вказані кошти не надходили. 11.06.2019 року Ніжинське об`єднане управління Пенсійного фонду України припинило діяльність в результаті реорганізації шляхом приєднання. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №628, правонаступником є Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20.11.2020 року відмовлено повністю у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20.11.2020 року, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повністю. Доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 20.11.2020 року ухвалено судом з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню. Доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зазначають, що Ніжинським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України ОСОБА_1 було призначено пенсію по втраті годувальника на період з 01.01.2018 року по 31.08.2018 року. Рішенням управління №49 від 25.09.2018 року ОСОБА_1 було продовжено виплату пенсії по втраті годувальника на період з 01.09.2018 року по 31.08.2019 року на підставі довідки №420 від 10.09.2018 року, виданої Державним навчальним закладом Ніжинський професійний аграрний ліцей Чернігівської області. Суми пенсії протягом усього періоду щомісячно отримувались відповідачем. Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідно до вказаної довідки №420 від 19.09.2018 року, відповідач навчається в ДНЗ Ніжинський професійний аграрний ліцей Чернігівської області ІІ рівня атестації за спеціальністю Кухар з 01.09.2017 року по 28.12.2019 року. Доводи апеляційної скарги вказують, що дана довідка була надана до Головного управління відповідачем, тобто, зазначена в ній інформація була відома відповідачу та не заперечувалась. Доводи апеляційної скарги зазначають, що вказана довідка, видана на ім`я відповідача, будь-яких даних, які б викликали сумніви у її дійсності та достовірності, не містила. За таких обставин, ставити під сумнів достовірність виданої довідки та проводити перевірку у Головного управління не було підстав. Доводи апеляційної скарги стверджують, що дана обставина не була врахована судом першої інстанції при ухваленні рішення. Апелянт вважає, що не заслуговували на увагу суду першої інстанції доводи відповідача про те, що вона не намагалась приховати будь-який факт чи подати Головному управлінню неправдиві відомості, а також не вчиняла жодних дій, які б могли бути кваліфіковані, як недобросовісність під час отримання пенсійних виплат, адже відповідач щомісячно отримувала пенсію за період з січня 2019 року по серпень 2019 року, знаючи, що вона вже не навчається, та не повідомляла про цю обставину Головне управління, тобто, діяла недобросовісно. Апелянт вважає, що за даних обставин, наявні підстави для стягнення переплати пенсії, відповідно до ч.1 статті 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Доводи апеляційної скарги вказують, що при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції не надав належної правової оцінки положенням ч.1 статті 1166 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20.11.2020 року.

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20.11.2020 року, у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії, без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.71,72), сторони по справі отримали копії ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на обліку в Ніжинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України, а в подальшому - у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області, та отримувала пенсію відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із втратою годувальника до повноліття, та в подальшому, на період навчання у Ніжинському професійному ліцеї побуту та сервісу Чернігівської області. 16.01.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Ніжинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про переведення виплати пенсії на її ім`я у зв`язку із повноліттям, та підписала зобов`язання, що в разі відрахування або переведення її на заочну форму навчання, вона зобов`язується повідомити Ніжинське об`єднане УПФ України в триденний термін (а.с.5,6).

Як вбачається із копії довідки Ніжинського професійного ліцею побуту та сервісу №532 від 17.12.2017 року, ОСОБА_1 дійсно навчається у даному навчальному закладі з 01.09.2017 року по 05.01.2019 року, денна форма навчання, стипендію отримує, не знаходиться на повному державному утриманні (а.с.7).

З копії довідки Державного навчального закладу Ніжинський професійний аграрний ліцей Чернігівської області №420 від 19.09.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно навчається у даному навчальному закладі за спеціальністю кухар з 01.09.2017 року по 28.12.2019 року за денною формою навчання, держзамовлення (а.с.8). На підставі вказаної довідки, відповідачу було продовжено виплату пенсії на період з 01.09.2018 року.

Згідно копії довідки ДНЗ Ніжинський професійний аграрний ліцей Чернігівської області №1302/01 від 10.12.2019 року, ОСОБА_1 дійсно навчалась у даному навчальному закладі з 01.09.2017 року (наказ про зарахування від 31.08.2017 року) по 27.12.2018 року (наказ про випуск від 27.12.2018 року) на денній формі навчання за професією Кухар (а.с.12). Як вбачається із копії свідоцтва НОМЕР_1 від 28.12.2018 року, ОСОБА_1 закінчила у 2018 році Державний навчальний заклад Ніжинський професійний аграрний ліцей Чернігівської області (а.с.34).

Як стверджує позивач у позовній заяві, в результаті несвоєчасного повідомлення Головного управління про те, що відповідача відрахували зі складу студентів, виникла переплата пенсії у розмірі 15 392 грн. 17 коп. за період з 01.01.2019 року по 31.08.2019 року.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20.11.2020 року відмовлено повністю у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.11.2020 року, відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що виплата пенсії відповідачу за період з 01.01.2019 року по 31.08.2019 року була проведена позивачем добровільно, за відсутності рахункової помилки, при цьому недобросовісність з боку відповідача судом не встановлена, у зв`язку з чим передбачені цивільним законодавством підстави для повернення грошових коштів на підставі вимог статті 1212 ЦК України, відсутні. Суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 20.11.2020 року також зазначив, що посилання позивача на зобов`язання відповідача щодо повідомлення про відрахування та переведення на заочну форму навчання, отримання пенсії після завершення навчання, із врахуванням повторних недостовірних відомостей, наданих до Пенсійного фонду посадовими особами навчального закладу, не підтверджує недобросовісності відповідача, яка станом на час спірних правовідносин не досягла 23-річного віку, чи зловживань з її сторони, при цьому, позивач при отриманні довідок навчального закладу, які містили різні відомості про час закінчення навчання, мав повноваження стосовно їх перевірки.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.11.2020 року про відмову у задоволенні вимог заявленого позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.11.2020 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зазначають, що Ніжинським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України ОСОБА_1 було призначено пенсію по втраті годувальника на період з 01.01.2018 року по 31.08.2018 року. Рішенням управління №49 від 25.09.2018 року ОСОБА_1 було продовжено виплату пенсії по втраті годувальника на період з 01.09.2018 року по 31.08.2019 року на підставі довідки №420 від 10.09.2018 року, виданої Державним навчальним закладом Ніжинський професійний аграрний ліцей Чернігівської області. Суми пенсії протягом усього періоду щомісячно отримувались відповідачем. Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідно до вказаної довідки №420 від 19.09.2018 року, відповідач навчається в ДНЗ Ніжинський професійний аграрний ліцей Чернігівської області ІІ рівня атестації за спеціальністю Кухар з 01.09.2017 року по 28.12.2019 року. Доводи апеляційної скарги вказують, що дана довідка була надана до Головного управління відповідачем, тобто, зазначена в ній інформація була відома відповідачу та не заперечувалась. Доводи апеляційної скарги зазначають, що вказана довідка, видана на ім`я відповідача, будь-яких даних, які б викликали сумніви у її дійсності та достовірності, не містила. За таких обставин, ставити під сумнів достовірність виданої довідки та проводити перевірку у Головного управління не було підстав. Доводи апеляційної скарги стверджують, що дана обставина не була врахована судом першої інстанції при ухваленні рішення. Апелянт вважає, що не заслуговували на увагу суду першої інстанції доводи відповідача про те, що вона не намагалась приховати будь-який факт чи подати Головному управлінню неправдиві відомості, а також не вчиняла жодних дій, які б могли бути кваліфіковані, як недобросовісність під час отримання пенсійних виплат, адже відповідач щомісячно отримувала пенсію за період з січня 2019 року по серпень 2019 року, знаючи, що вона вже не навчається, та не повідомляла про цю обставину Головне управління, тобто, діяла недобросовісно. Апелянт вважає, що за даних обставин, наявні підстави для стягнення переплати пенсії, відповідно до ч.1 статті 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Доводи апеляційної скарги вказують, що при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції не надав належної правової оцінки положенням ч.1 статті 1166 ЦК України.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.11.2020 року, виходячи із наступного.

Частиною 1 статті 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Тобто, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна.

Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а і тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Відповідно до приписів статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Отже, законодавцем передбачено два винятки із даного правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі №174/404/16-ц, провадження №61-11601св18.

Відповідно до ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції обґрунтовано прийнято до уваги висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №753/15556/15-ц, провадження №14-445цс18), у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №607/4570/17-ц, провадження №61-29030св18.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що доказів набуття відповідачем 15 392 грн. 17 коп. в результаті рахункової помилки позивача матеріали справи не містять, на вказані обставини сторони даного спору не посилаються, при цьому, нарахування та виплата 15 392 грн. 17 коп. здійснені позивачем відповідно до інформації, наданої навчальним закладом згідно вищезазначених довідок, відповідно до яких відповідач навчалась на денній формі з 01.09.2017 року по 05.01.2019 року, з 01.09.2017 року по 28.12.2019 року, що не відповідає часу закінчення навчання відповідача, у зв`язку із випуском 27.12.2018 року. При цьому, вказані довідки навчального закладу підписані відповідними уповноваженими особами.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі Рисовський проти України від 20.10.2011 року Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу належного урядування, який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах Беєлер проти Італії від 05.01.2000 року, Онер`їлдіз проти Туреччини від 18.06.2002 року, Москаль проти Польщі від 15.09.2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах Лелас проти Хорватії від 20.05.2010 року і Тошкуце та інші проти Румунії від 25.11.2008 року), і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах Онер`їлдіз проти Туреччини від 18.06.2002 року та Беєлер проти Італії від 05.01.2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Статтею 101 Закону України Про пенсійне забезпечення регламентовано, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.11.2020 року відносно того, що виплата пенсії відповідачу за період з 01.01.2019 року по 31.08.2019 року була проведена позивачем добровільно, за відсутності рахункової помилки, при цьому недобросовісність з боку відповідача судом не встановлена, у зв`язку з чим передбачені цивільним законодавством підстави для повернення грошових коштів на підставі вимог статті 1212 ЦК України, відсутні. Суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 20.11.2020 року також зазначив, що посилання позивача на зобов`язання відповідача щодо повідомлення про відрахування та переведення на заочну форму навчання, отримання пенсії після завершення навчання, із врахуванням повторних недостовірних відомостей, наданих до Пенсійного фонду посадовими особами навчального закладу, не підтверджує недобросовісності відповідача, яка станом на час спірних правовідносин не досягла 23-річного віку, чи зловживань з її сторони, при цьому, позивач при отриманні довідок навчального закладу, які містили різні відомості про час закінчення навчання, мав повноваження стосовно їх перевірки.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.11.2020 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом.

Керуючись статтями: 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 28.10.2021 року.

Головуючий: Судді: