Провадження № 6/344/588/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Ковалюк І.П.,

секретаря с/з: Михайленко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ заяву представника ОСОБА_1 адвоката Маланюка Олега Ярославовича про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 адвокат Маланюк Олег Ярославович звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із заявою про визнання виконавчого листа виданого в справі № 344/10182,13-ц, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначає, що Івано-Франківським міським судом 21.08.2013 року, було прийнято рішення по справі № 344/10182/13-ц (провадження 2/344/4445/13) - згідно якого зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ Банк «Фінанси і Кредит» 1722178,29 грн. та судовий збір в розмірі 3441 грн. В решті частини позовних вимог відмовити. Як наслідок Івано-Франківським міським судом було видано виконавчий лист, що поданий до Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебувало ВП № 59913417. Ухвалою суду від 16.03.2021 року, по справі № 344/10182/13-ц - заяву ТОВ «Олком- Лізинг» про зміну сторони виконавчого провадження його правонаступником по цивільній справі № 344/10182/13-ц задоволено. Замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника ТОВ «Олком-Лізинг» у виконавчому проваджені щодо виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.08.2013 року у справі № 344/10182/13-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 689 ру-07 від 23.03.2007 року. Вважає, що укладення Додаткової угоди № 1 до Договору поруки від 23.03.2007р.(про часткове виконання Поручителем зобов`язання за Кредитним договором № 689рv-07 від 23.03.2007 року та розірвання Договору поруки від 23.03.2007року) від 13 липня 2021 року, сплатою коштів згідно Квитанції № 53631 від 13.07.2021 року, наявність заяви ТОВ «Олком Лізинг» від 13.07.2021 року, адресованої до ВДВС Івано-Франківського МУЮ, яким товариство просило орган ДВС залишити без виконання та повернути виконавчий документ стягувачу ТОВ «Олком-Лізинг» у зв`язку з тим, що до ОСОБА_1 не має жодних претензій фінансового чи майнового характеру - просило повернути виконавчий лист у виконавчому провадженні № 59913417 про стягнення заборгованості у сумі 1722178,29 грн., та судового збору в розмірі 3441грн., є обставини, за якими обов`язок боржника відсутній повністю у зв`язку з його припиненням та добровільним виконанням боржником, а тому виконавчий лист не підлягає виконанню повністю.

У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник заявника у заяві про заміну сторони просить судове засідання проводити за його відсутності.

Відповідно до частини третьої статті 442 Цивільного процесуального кодексу України,суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутністості сторін, що не з`явилися, оскільки неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

З урахуванням приписів частини третьої статті 442 та частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України розгляд заяви здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.08.2013 року цивільній справі № 344/10182/13-ц за об`єднаним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси і Кредит, ОСОБА_2 про припинення договору поруки, зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси і Кредит до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси і Кредит, ОСОБА_2 про припинення договору поруки, відмовлено. Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси і Кредит до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ) на користь ПАТ БАНК Фінанси і Кредит ( МФО 336235, ідент.номер 20539586, к/р НОМЕР_5 в НБУ м.Івано-Франківськ) 1 722 178,29 грн. та судовий збір в розмірі 3 441,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.11.2013 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 відхилено. Рішення Івано-Франківського міського суду від 21.08.2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.01.2014 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , відхилено. Рішення Івано-Франківського міського суду від 21.08.2013 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.11.2013 року залишено без змін.

На підставі вищезазначеного рішення було видано виконавчі листи.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.03.2021 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» (, місцезнаходження: 79018, Львівська область, м. Львів, площа Липнева, буд. 9) у виконавчому проваджені щодо виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.08.2013 року у справі № 344/10182/13-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 689 рv-07 від 23.03.2007 року.

Відповідно до копії Додаткової угоди № 1 до Договору поруки від 23.03.2007р.(про часткове виконання Поручителем зобов`язання за Кредитним договором № 689рv-07 від 23.03.2007 року та розірвання Договору поруки від 23.03.2007року) від 13 липня 2021 року, а також копією квитанції № 53631 від 13.07.2021 року, підтверджується факт оплати ОСОБА_1 до ТОВ „Олком-Лізинг 245613 грн.

Копія заяви представника ТОВ «Олком-Лізинг» про повернення виконавчого документа від 13.07.2021 року не містить належного підтвердження про те, що вона отримана та прийнята до розгляду державним виконавцем, а також матеріали справи не містять результату розгляду такої заяви.

Відповідно до змісту ст. 432 ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. Словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Відповідно до сталої практики сформованої Верховним Судом, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року винесеній у справі № 2-4671/11.

Вирішуючи заявлені вимоги суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Згідно частини 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 599-601, 603-606 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін.

Згідно ч.1 ст.605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Закон не пов`язує припинення поруки з прийняттям судом рішення про стягнення з боржника або поручителя боргу за зобов`язанням, забезпеченим порукою.

Рішення суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту у відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати.

Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення.

У разі, якщо виконання зобов`язання за судовим рішенням чи прощення боргу відбулося в межах виконавчого провадження, стягувач має право подати до виконавця письмову заяву про повернення виконавчого документа, та на підставі вказаної заяви виконавець приймає постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Нормою ст. 605 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

З урахуванням вищезазначеного, суд не приймає до уваги наведені заявником у заяві доводи про те, що припинення обов`язку боржника за виконавчим документом у зв`язку з розірвання договору поруки є достатньою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, що може слугувати підставою для повернення виконавчого документу у разі надходження відповідної заяви стягувача, проте не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Жодних інших визначених ст. 432 ЦПК України підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заявником не зазначено.

Враховуючи викладене, заява задоволенню не підлягає, оскільки не знайшла свої підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 353, 432 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Маланюка Олега Ярославовича про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено та підписано 29 жовтня 2021 року.

Суддя Іванна КОВАЛЮК