Справа №461/1931/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова, у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

при секретарі судового засідання Бараняка В.В.

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» та приватного акціонерного товариства «Євроінс Україна», про відшкодування майнової та моральної, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги.

Позивач звернувся до суду з позовом до Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» та приватного акціонерного товариства «Євроінс Україна», про відшкодування майнової та моральної, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що 13 квітня 2020 року, ОСОБА_2 , керуючи тролейбусом Електрон № 117, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав пошкодження, чим позивачу завдано матеріальних та моральних збитків. В результаті ДТП позивач зазнала моральної шкоди, яка полягає у нервовому стресі, переживаннях за пошкоджене майно. Завдана транспортному засобу шкода, у зв`язку з додатковими клопотами, внесла значний дискомфорт в її життя. Окрім душевних страждань, технічний та естетичний стан транспортного засобу унеможливлює його використання. З урахуванням змінених позовних вимог просить суд стягнути з Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс" на її користь шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, а саме:

-30 984,94 грн. - різницю між вартістю відновлювального ремонту та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ;

-2 000,00 грн. франшизу;

-2 000,00 грн. витрати на оплату звіту про оцінку транспортного засобу;

-3 000,00 грн. витрати за моральну шкоду.

- 6 928,03 грн. страхове відшкодування з акціонерного товариства «Євроінс Україна».

Рух справи в суді.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12 березня 2021 року відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в судове засідання.

19 травня 2021 року до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивачем зазначено ще одного відповідача - приватного акціонерного товариства «Євроінс Україна». З врахуванням змінених позовних вимог, позивач просив суд стягнути з Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс" на її користь шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, а саме:

-30 984,94 грн. - різницю між вартістю відновлювального ремонту та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ;

-2 000,00 грн. франшизу;

-2 000,00 грн. витрати на оплату звіту про оцінку транспортного засобу;

-3 000,00 грн. витрати за моральну шкоду.

- 6 928,03 грн. страхове відшкодування акціонерного товариства «Євроінс Україна».

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26 травня 2021 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання, та залучено в якості відповідача приватне акціонерне товариство «Євроінс Україна».

Позиція сторін по справі.

Позивачем було надано клопотання про здійснення розгляду без її участі.

Представник Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс»,будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив, в якому зазначив наступне. Звіт №2128/20 про оцінку автомобіля Hyundai Tucson реєстраційний номер НОМЕР_1 , який міститься в матеріалах справи на його думку - є недопустимим доказом. Вважає, що вимоги позивача необґрунтованими, оскільки останній не надав суду необхідних належних та допустимих доказів на підтвердження кожної з зазначених в позовній заяві обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення своїх вимог, тому в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

Приватне акціонерне товариство «Євроінс Україна» будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання свого представника не направило. Своїм правом на подання відзиву на спростування позиції позивача не скористалось.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 23 червня 2020 року, транспортний засіб HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді водія тролейбуса Електрон № 117 в ЛКП "Львівелектротранс" здійснив наїзд на автомобіль ОСОБА_1 . Постановою Галицького районного суду м. Львова від 18 травня 2020 року встановлено наступні фактичні обставини. ОСОБА_2 13 квітня 2020 року о 20 годині 55 хвилин у м. Львові по вул. Крушельницької, 17 керуючи тролейбусом Електрон № 117, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Відтак, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення в розмірі 340 гривень штрафу та стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 гривень. Вказана постанова суду не була оскаржена, та набрала законної сили 25 травня 2020 року.

На момент ДТП тролейбус був застрахований на підставі договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № -1000232/00124 від 07.02.2020 року, укладеного між ЛКП "Львівелектротранс" та ПрАТ «Євроінс Україна».

Відповідно до висновків зроблених у звіті №2128/20 про оцінку автомобіля Hyundai Tucson реєстраційний номер НОМЕР_1 виконаного ТзОВ АК "ЕКСПЕРТ-СЕРВІС":

-вартість відновлювального ремонту HYUNDAI TUCSON реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає з ПДВ на запчастини та матеріали 62 839,87 грн.

-вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, завданого власнику автомобіля HYUNDAI TUCSON реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає з ПДВ на запчастини та матеріали 31 853,93 грн.

Відповідно до виписки по картковому рахунку від 05 травня 2021 року, приватним акціонерним товариством «Євроінс Україна» було виплачено ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 22925,90 грн.

Мотиви прийняття рішення судом.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Статтями 28, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі - Постанова).

В п. 4 Постанови зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст.ст. 77, 78, 79 ЦПК України, докази мають були належними - містити інформацію щодо предмета спору, допустимими, тобто одержані в законний спосіб та достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року № 6-691цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів.

Із системного аналізу, п. 22.3 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України слідує, що обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП

Дослідивши зазначені письмові докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 була встановлена судовим розглядом Галицького районного суду м. Львова, яким було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 4.3. договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №-1000232, страховий випадок це дорожньо-транспортна пригода, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу та внаслідок якої настає цивільна відповідальність Страхувальника/особи, відповідальність якої застрахована, за заподіяну забезпеченим транспортним засобом шкоду життю, здоров`ю та/або майну потерпілих третіх осіб.

Згідно з п. 7.1 вказаного договору, страхова сума становить 200 000,00 грн. Відповідно до п. 7.3. Договору франшиза становить 2 000,00 грн. Відповідно до п. 5.10 Договору, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого за результатами автотоварознавчої експертизи у порядку встановленому законодавством.

Таким чином, в силу умов договору, ПрАТ «Євроінс Україна» була зобов`язана відшкодувати позивачеві вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ за мінусом франшизи (31 853,93 грн. 2 000,00 грн. = 29 853,93 грн.). Натомість ПрАТ «Євроінс Україна» виплатила позивачеві лише 22 925, 90 грн. Зазначена обставина підтверджується випискою з банківського рахунку та листом ПрАТ «Євроінс Україна» № 1036/ДВЗ від 05.04.2021 року. Отже, ПрАТ «Євроінс Україна» зобов`язана додатково виплатити позивачеві страхове відшкодування у розмірі 6 928,03 грн. (29 853,93 грн. - 22 925, 90 грн. = 6 928,03 грн.).

Різницю між вартістю відновлювального ремонту (62 839,87 грн.) та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ (31 853,93 грн.), яка становить 30 984,94 грн., повинна відшкодувати особа, яка винна у заподіянні шкоди.

Зазначена правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, зокрема постановою Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц. У зазначеній постанові суд зробив наступний висновок. На користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, оскільки в цьому випадку у страховика не виникло обов`язку з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Згідно з ч. 6 ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що з Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс" на користь ОСОБА_1 слід стягнути шкоду заподіяну внаслідок ДТП, в розмірі 30 984,94 грн. - що складає різницю між вартістю відновлювального ремонту та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ та 2 000,00 грн. за франшизу.

Крім того, з метою оцінки завданих матеріальних збитків позивач була вимушена звернутись до суб`єкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "АК"Експерт Сервіс". За результатами такого звернення було складено звіт №2128/20 про оцінку автомобіля Hyundai Tucson реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вартість складення такого звіту становила 2 000,00 грн. і була оплачена позивачем, що підтверджується квитанцією від 10 грудня 2020 року, а відтак підлягає стягненню на її користь з Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс". Суд вважає, що наданий відповідачем висновок є належним та допустимим доказом у справі. При цьому, відповідач - приватне акціонерне товариство «Євроінс Україна» не скористався своїм правом та не надав до суду відзиву який би спростував позицію ОСОБА_3 .

Щодо вимоги позивача про стягнення на її користь моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

У відповідності до п. 9 зазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи матеріали справи, суд вважає, що позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягала у стражданнях з приводу пошкодження належного майна, душевних страждань перенесених під час ДТП, а також неможливості позивачем протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням її нормальних життєвих зв`язків. Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку працівника відповідача заподіяло позивачу моральні страждання, які підлягають до стягнення в розмірі 3000 грн.

Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником позивача було надано до суду акт приймання виконаних робіт та квитанцію про оплату витрат на правову допомогу від 18 лютого 2021 року. Суд погоджується з наданим детальним описом виконаних робіт, оскільки такі підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, крім того сума яку представник позивача просить стягнути на витрати за професійну правничу допомогу не є надмірною та повністю узгоджується зі складністю цивільної справи, а відтак клопотання підлягає до задоволення.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом позовні вимоги було задоволено в повному обсязі, суд приходить до переконання, що такі підлягають стягненню з відповідачів.

Отже, з Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 768,16 грн (908/100 х 84, 6) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5076 грн. (6000/100 х 84,6)

З приватного акціонерного товариства «Євроінс Україна» підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 139,83 грн. (908/100 х 15,4 ) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 924 грн. (6000 /100 х 15,4).

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» та приватного акціонерного товариства «Євроінс Україна», про відшкодування майнової та моральної, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити повністю.

Стягнути з Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс" на користь ОСОБА_1 шкоду заподіяну внаслідок ДТП, а саме:

-30 984,94 грн. - різниця між вартістю відновлювального ремонту та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ;

-2 000,00 грн. франшиза;

-2 000,00 грн. витрати на оплату звіту про оцінку транспортного засобу;

-3 000,00 грн. моральна шкода.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 6 928,03 грн.

Стягнути з Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,16 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5076 грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 139,83 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 924 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідачі: Львівське комунальне підприємство "Львівелектротранс", 79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 2, .

Приватне акціонерне товариство «Євроінс Україна», 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.Д. Фролова