КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-вк/824/227/2021
Справа № 824/201/21
У Х В А Л А

01 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі головуючого судді Кашперської Т.Ц. за участю секретаря Мороз Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України від 14 липня 2021 року у справі № 3/2021/19.0-7.4 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

26 серпня 2021 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України від 14 липня 2021 року у справі № 3/2021/19.0-7.4 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Заявник посилався на те, що 21 травня 2021 року ним було подано до Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України позовну заяву до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики від 12 листопада 2019 року, яку задоволено рішенням третейського суду від 14 липня 2021 року та стягнуто з ОСОБА_3 на його користь 551745,37 грн.

На підставі вищевикладеного просив видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України від 14 липня 2021 року у справі № 3/2021/19.0-7.4 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 543591,79 грн. боргу за договором позики від 12 листопада 2019 року та 8153,58 грн. на відшкодування витрат із сплати третейського збору, а всього 551745,37 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду на 20 вересня 2021 року.

У судовому засіданні представник заявника підтримав подану заяву та просив її задовольнити.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про день, час і місце розгляду заяви повідомлена належним чином, будь-яких заяв, клопотань до суду не подавала.

Суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_3 з урахуванням вимог ч. 1 ст. 485 ЦПК України, відповідно до якої неявка у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи сторін чи однієї із сторін, не перешкоджає судовому розгляду заяви.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 листопада 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір позики, згідно п. 1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти (позику), а позичальник прийняв та зобов`язується повернути таку саму суму грошових коштів (позику) в строк та на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 2 договору позики розмір позики становить 171570 грн., що є еквівалентом 7000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на момент укладення цього договору; сторони встановили, що сума позики передана до підписання цього договору в повній сумі, що засвідчується складенням позичальником розписки; валютою договору є гривня, повернення позики має бути здійснено в місті Києві; за кожен місяць користування грошовими коштами позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю 5 % від зазначеної суми грошових коштів, визначеної в п. 2.1, з урахуванням п. 5.1 цього договору.

Згідно п. 4 договору позики строк позики розпочинається з моменту набрання чинності цим договором та діє до 12 лютого 2020 року включно.

Згідно п. 5 договору позики позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві грошові кошти та 5 % провід суми позики за кожен місяць користування грошовими коштами, визначеними в п. 2.1 цього договору, не пізніше 12 лютого 2020 року. Проценти за користування отриманими грошовими коштами нараховуються в гривнях, починаючи з 13 листопада 2019 року; сплата визначених процентів здійснюється позичальником на користь позикодавця щомісячно.

Згідно п. 7 договору позики в разі прострочення позичальником виконання своїх грошових зобов`язань за цим договором, розмір плати за користування грошовими коштами автоматично змінюється з дати підписання цього договору з 5 % на 7 % за кожен місяць користування грошовими коштами, визначеними в п. 2.1 цього договору. При простроченні повернення позики (її частини) позичальник сплачує проценти за користування чужими коштами в розмірі 20 % річних від простроченої суми до дати фактичного повернення позики. За неналежне виконання або невиконання своїх грошових зобов`язань позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день невиконання або неналежне виконання таких зобов`язань. Пеня підлягає стягненню за весь період прострочення до моменту повного повернення позики. В разі невиконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором він сплачує штраф на користь позикодавця в розмірі 20 % від загальної суми позики.

Згідно п. 8 договору позики будь-який спір, що виникає з цього договору або у зв`язку з ним, зокрема, щодо його тлумачення, виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягає передачі на розгляд і остаточне вирішення до Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України. Сторони погоджуються з тим, що в процесі розгляду і вирішення спору буде застосовуватись Регламент Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України. Третейський розгляд справи здійснюється Постійно діючим третейським судом у складі одноособового третейського судді, місце проведення третейського суду - м. Київ.

В матеріалах справи наявна копія розписки, складеної ОСОБА_3 , якою вона підтверджує, що на виконання умов договору позики від 12 листопада 2019 року о 16:00 нею були отримані грошові кошти в розмірі 171570 грн., що еквівалентно 7000 доларів США, за офіційним курсом НБУ на момент підписання договору від ОСОБА_1 . Вказані грошові кошти зобов`язується повернути в строк, передбачений договором позики від 12 листопада 2019 року. Розписка складена на виконання положень договору.

21 травня 2021 року ОСОБА_1 подав позовну заяву до Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України про стягнення з ОСОБА_3 коштів у сумі 543 591,79 грн. та витрат, пов`язаних із сплатою третейського збору.

Ухвалою голови Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України від 21 травня 2021 року було відкрито третейське провадження по справі за № 3/2021/19.0-7.4, при цьому відповідно до Регламенту Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України запропоновано сторонам спільно призначити одноособового третейського суддю з числа осіб, включених до Списку третейських суддів Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України та письмово повідомити його прізвище, ім?я та по-батькові у 10-денний строк з дня одержання цієї ухвали, відповідачу запропоновано у такий же строк подати відзив на позовну заяву та документи, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується заперечення.

Ухвала про відкриття третейського провадження від 21 травня 2021 року, позовні матеріали та документи Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України рекомендованим листом з повідомленням про вручення були надіслані 26 травня 2021 року відповідачу на його адресу. Поштове відправлення не вручене та повернене за закінченням терміну зберігання 28 червня 2021 року, про що свідчить довідка про причини повернення, наявна у справі.

Ухвалою від 05 липня 2021 року відповідно до вимог Регламенту Постійно діючого третейського суду, беручи до уваги, що сторони не погодили єдину кандидатуру і спільно не призначили одноособового третейського суддю, на підставі п. 4 ст. 30 Регламенту Постійно діючого третейського суду голова Постійно діючого третейського суду постановив призначити одноособового третейського суддю у справі. Ухвалою Третейського суду від 05 липня 2021 року справу призначено до розгляду на 14 годину 00 хвилин 14 липня 2021 року за адресою: місто Київ, вулиця Велика Житомирська, 33, кімната 342.

Ухвала Третейського суду про призначення справи до розгляду від 05 липня 2021 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення була надіслана позивачу та відповідачу за їх адресами.

У засіданні Третейського суду 14 липня 2021 року представники сторін участі не взяли.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України «Про третейські суди», п. 6 ст. 14 Регламенту Третейського суду при Торгово-промисловій палаті України документи та інші письмові матеріали направляються за останнім відомим місцем проживання фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи в інший спосіб, що передбачає отримання доказів доставки документів та інших письмових матеріалів адресатові, та вважаються такими, що отримані в день такої доставки, навіть якщо на цей час одержувач за цією адресою не знаходиться чи не проживає, а про зміну своєї адреси ним не було повідомлено іншу сторону належним чином. Третейський суд, керуючись ст. 44 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України, виходячи з наявності відомостей про повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, не вбачав перешкод для розгляду справи по суті та ухвалення рішення.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України у складі одноособового третейського судді Шепеля Т.П. від 14 липня 2021 року у справі № 3/2021/19.0-7.4 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 543591,79 грн. боргу за догорами позики від 12 листопада 2019 року, крім того, 8153,58 грн. на відшкодування витрат із сплати третейського збору, а всього 551745,37 грн.

Провадження у справах про надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів визначено главою 4 розділу ІХ ЦПК України.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 483 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду. Заява про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.

Положеннями статті 55 Закону України «Про третейські суди» визначено, що рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.

Доказів добровільного виконання рішення третейського суду сторонами надано не було.

Відповідно до ст. 21 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейському суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає із цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною третьою статті 485 ЦПК України визначено, що при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених ст. 486 ЦПК України.

Так, виключний перелік підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду міститься у статті 486 ЦПК України, а саме у разі якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб; справ, пов`язаних з державною таємницею; справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство; справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки; справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення; справ у спорах, що виникають з трудових відносин; справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов`язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств; інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України; справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб`єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень; справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами або міститься у проспекті цінних паперів (рішенні про емісію цінних паперів), що передбачає призначення адміністратора за випуском облігацій, чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що зазначена справа була підвідомча третейському суду відповідно до Закону України «Про третейські суди», третейський суд мав відповідну компетенцію для розгляду даної справи та мав відповідний обсяг повноважень за третейською угодою, укладеною 12 листопада 2019 року у п. 8.2 договору позики.

Суд встановив, що заява про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду подана заявником у межах строку, встановленого ч. 2 ст. 483 ЦПК України. Рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, і питання, вирішені судом, не виходять за межі третейської угоди. Докази, що третейська угода визнана недійсною, також відсутні, склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідає вимогам закону, рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів відповідно до закону, питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, не вирішувались.

За таких обставин, матеріали справи не містять доказів наявності підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, перелік яких зазначений у ст. 486 ЦПК України.

Оскільки суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України, на підставі положень статті 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 грн.

За правилами ч. 1 ст. 487 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду суд постановляє ухвалу про видачу виконавчого листа або про відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Одночасно суд зазначає, що ухвала про задоволення заяви щодо видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду не підлягає апеляційному оскарженню відповідно до вимог ст. 487 ЦПК України.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, але не тільки, у постанові від 25 січня 2019 року у справі № 755/6330/16-ц (провадження № 61-49134ск18).

Керуючись статтями 141, 260 - 261, 483 - 487 ЦПК України, статтями 6, 55, 56 Закону України «Про третейські суди», суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України від 14 липня 2021 року у справі № 3/2021/19.0-7.4 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів задовольнити.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України № 3/2021/19.0-7.4 від 14 липня 2021 року про стягнення з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 543 591,79 грн. (п`ятсот сорок три тисячі п`ятсот дев`яносто одна гривня сімдесят дев?ять копійок) - боргу за договором позики від 12 листопада 2019 року, крім того, 8 153,58 грн. (вісім тисяч сто п`ятдесят три гривні п`ятдесят вісім копійок) на відшкодування витрат із сплати третейського збору, а всього 551 745,37 грн. (п`ятсот п`ятдесят одна тисяча сімсот сорок п`ять гривень тридцять сім копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Ухвала суду набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 01 листопада 2021 року.

Суддя: Кашперська Т.Ц.