КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
======================================================================
Справа №760/4542/18 Головуючий у І інстанції Коробенко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд», про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на те, що 07 квітня 2015 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр. Повітрофлотському, 11 у м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyota RAV4», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Автомобіль «Toyota RAV4», державний номерний знак НОМЕР_2 було застраховано у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу.

На підставі рахунку №929 від 28 квітня 2015 року та згідно зі Страховим актом № UA15/L01/01 від 14 травня 2015 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплачено страхове відшкодування у розмірі 19945 грн. 96 коп.

З метою відшкодування шкоди, завданої відповідачем, на виконання зобов`язань по полісу №АІ/2952182 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів до страховика відповідача - ПАТ «СК «Скайд» було надіслано вимогу №481/2015 за вих.. №744-31-1 від 27 січня 2016 року на суму 19945 грн. 96 коп., однак погашення вказаної заборгованості здійснено не було. В подальшому позивачем було направлено вимогу про відшкодування шкоди №1015-04/17 від 14 квітня 2017 року на суму 19945 грн. 96 коп. на ім`я ОСОБА_1 , однак погашення заборгованості здійснено не було.

На підставі викладеного в позові, просив суд першої інстанції стягнути з відповідача 19945 грн. 96 коп. сплаченого страхового відшкодування.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «ПЗУ Україна» в порядку суброгації суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 19 945 гривень 96 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «ПЗУ Україна» витрати, пов`язані з розглядом справи, в розмірі 1762 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не досліджував схему дорожньо-транспортної пригоди, яка складається працівниками поліції під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди та долучається до матеріалів справи, що позбавляє можливості визначити, які саме пошкодження були отримані автомобілями під час ДТП. Огляд представником страхової компанії пошкодженого транспортного засобу спрямовані на встановлення збитків були зроблені лише 09 квітня 2018 року та 10 квітня 2018 року, через кілька днів після ДТП. Натомість до позову не додано матеріалів щодо пошкодження транспортного засобу у день ДТП, атому заявлений розмір відшкодування не може бути об`єктивним.

Окрім того, відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ «СК «Скайд», а тому в межах суми ліміту страхування виплата страхового відшкодування має бути здійснена саме страховиком відповідача.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, на адресу Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року було призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з урахуванням такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 квітня 2015 року о 11.00 по пр. Повітрофлотському, 11 в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Toyota RAV4», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , що призвело до пошкоджень обох транспортних засобів (а.с.25-26, 40).

Дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини водія автомобіля марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Солом`янського районного суду міста Києві від 17 квітня 2015 року (а.с.41).

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ2952182 застрахована в Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Скайд» (а.с.54).

Майнові інтереси власника транспортного засобу «Toyota RAV4», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 на підставі договору страхування АМ.096107 застраховані в Приватному акціонерному товаристві Страховій компанії «ПЗУ Україна» (а.с.24).

29 квітня 2015 року до позивача звернулась ОСОБА_3 із заявою про здійснення виплати страхового відшкодування в сумі вартості робіт за рахунком СТО ТОВ «Авто бізнес сервіс» в розмірі 19 945 гривень 96 копійок (а.с.50), що становить суму меншу ніж зазначена у незалежній оцінці (а.с.42).

Відповідно до Страхового акту №UA015/L01/01 від 14 травня 2015 року Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатив ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 19 945 гривень 96 копійок (а.с.52), що підтверджується платіжним дорученням №32533 від 15 травня 2015 року (а.с.53).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, відповідно позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини, на які він посилається як на підстав заявлених вимог.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У відповідності до ст.22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.

У даній справі позивач на підставі договору майнового страхування, укладеного між ним та потерпілою в ДТП особою, здійснив виплату страхового відшкодування та тим самим відшкодував завдану потерпілому у ДТП майнову шкоду.

З урахуванням наведеного у цій справі виникають два види зобов`язань:

- деліктне зобов`язання, що виникло внаслідок ДТП, сторонами якого є потерпіла особа (кредитор) та особа, відповідальна за завдані збитки (винна особа, боржник), та

- договірне зобов`язання, що виникає з договору добровільного майнового страхування, сторонами якого є страховик (страхова компанія) та страхувальник (потерпілий у ДТП).

При цьому слід відрізняти поняття зобов`язання, як правовідношення (договірне або позадоговірне), від обов`язків, які мають сторони такого зобов`язання.

Так, згідно пункту 4 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

На підтвердження наведеної правової позиції свідчить те, що стаття 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 ЦК України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією.

Окрім того, Велика палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15 дійшла висновку, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України від 9 лютого 2012 року № 4391-VI «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ «СК «Скайд», таким чином за наявності чинного страхового полісу обов`язок виплати страхового відшкодування покладається саме на страховика відповідача. Разом з тим, позивач звертається з позовом безпосередньо до винуватця ДТП, а не до його страховика, що є підставою для відмови в позові, оскільки відповідачем у справі про стягнення страхового відшкодування в межах ліміту страхування покладено саме на ПАТ «СК «Скайд».

Не зважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на звернення до суду з позовом, дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог не врахувавши наведених вище вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та врахував мету інституту страхування цивільно-правової відповідальності, що призвело до передчасного стягнення страхового відшкодування шкоди з особи, відповідальність якої була застрахована в порядку встановленому Законом.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості виходити за межі заявлених позовних вимог та самостійно змінювати обґрунтування та підстави заявлених позовних вимог, а також з власної ініціативи вирішувати питання про залучення чи заміну відповідача у справі.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена судом в повному обсязі, то з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 2643 грн., сплачений ОСОБА_1 за звернення до суду з апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд», про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд», про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2643 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

позивач: Приватне акціонерне товариство страхова компанія «ПЗУ Україна», зареєстроване місце знаходження: вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, 04053, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя-доповідач

Судді: