Справа № 419/1783/21
Провадження № 2/419/337/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року Новоайдарський районний суд Луганської області у складі: головуючого судді Глазкової Ю. О.,

за участю секретаря судового засідання Шапка О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, треті особи - ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування Новоайдарської РДА,

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, треті особи - ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування Новоайдарської РДА.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

ВідповідачОСОБА_2 є дочкою позивача та третьої особи - чоловіка позивача ОСОБА_4 , а відповідач ОСОБА_3 , в інтересах якої діє її мати ОСОБА_2 , є дочкою останньої, тобто онукою позивача. Відповідачі зареєстровані у вищевказаному житловому будинку, однак з 2014 року за місцем реєстрації не проживають, а мешкають на території Російської Федерації. У добровільному порядку відповідачі не знімаються з реєстрації за вказаною адресою, внаслідок чого позивач позбавлена можливості в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

На підставі вищевикладеного позивач вимушена звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за захистом своїх прав.

Позивач - ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно належним чином.

Також в матеріалах справи міститься копія нотаріально засвідченої заяви від 02.08.2021 року відповідача ОСОБА_2 , яка також є законним представником малолітньої ОСОБА_3 , з якої вбачається, що у зв`язку з прийняттям її донькою громадянства Російської Федерації і реєстрацією за новим місцем проживання в РФ, вона просить зняти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.30). Матеріали справи також містять копію заяви аналогічного змісту батька дитини - ОСОБА_5 (а.с. 31).

Третя особа - ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Новоайдарської РДА (служби у справах дітейЩастинської РДА) - Кригіна Т. надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Положеннями ст. ст. 319 ЦК України, 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 383 ЦК України будинок використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім`ї.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є власниками житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування будинку від 10.04.2002 року, бланк серії АЕР №461061 (а.с.24).

З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб №14615 станом на 27.07.2021 року, яка видана 27.07.2021 року ЦНАП у м. Сєвєродонецьку, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.25).

Факт реєстрації місця проживання відповідачів за вищевказаною адресою також підтверджується відповідями на запит суду щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідачів, які надані 26.08.2021 року Управлінням адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку.

Разом з тим, згідно копії довідки від 03.08.2021 року, наданої ТОВ «Єдина керуюча компанія», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за місцем проживання з 28.12.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 , та має наступний склад сім`ї: чоловік ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котрі на теперішній час зареєстровані за даною адресою (а.с.26).

З копії свідоцтва №1612 про реєстрацію за місцем проживання від 03.04.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.23).

З копії паспорта громадянки РФ ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що вона зареєстрована за місцем проживання з 28.12.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.27-28).

З пояснень позивача вбачається, що у добровільному порядку відповідачі не знімаються з реєстрації за вказаною адресою, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції.

Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_3 зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіти, користуватися та розпоряджатися своїх майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом достовірно встановлено, що відповідачі не користуються житлом за місцем реєстрації понад один рік, що дає суду законні підстави для задоволення позову в частині визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном, оскільки таких перешкод відповідачі не чинили, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст. ст. 15, 317, 319, 321, 355, 369, 383, 405 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 150 ЖК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, треті особи - ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування Новоайдарської РДА - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Новоайдарський районний суд Луганської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29 жовтня 2021 року.

Суддя Ю.О. Глазкова