Провадження №: 2/755/8212/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" жовтня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В. вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Слідчого управління Головного Управління Національної поліції в місті Києві, третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна, -

у с т а н о в и в:

19.10.2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Слідчого управління Головного Управління Національної поліції в місті Києві, третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна.

Вивчивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, приходжу до висновку про те, що у відкритті провадження за вказаним позовом у порядку цивільного судочинства має бути відмовлено.

За змістом ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді. Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Обґрунтовуючи свої вимоги про зняття арешту з майна позивач посилається на те, що на належну йому квартиру АДРЕСА_1 в межах кримінальної справи №20-3881 був накладений арешт на підставі постанови СУ ГУ МВС України в м. Києві (слідчий Паншин Д.Д.) від 23.12.2010 року.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15.12.2011 року у справі №1-605/11 позивача було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 317 КК України та за сукупністю злочинів призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією Ѕ частини належного йому майна.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.11.2012 року вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15.12.2011 року стосовно позивача за ч. 2 ст. 317 КК України скасовано, а матеріали кримінальної справи в цій частині направлено прокурору на додаткове розслідування, в частині покарання за ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України змінено з пом`якшенням покарання та за сукупністю призначене остаточне покарання - 5 років позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, без конфіскації майна.

Позивач зазначає, що згідно п. 8 ч. 1 ст. 324 КПК 1960 року, постановляючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, зокрема, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

При цьому, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.11.2012 року не було вирішене питання скасування арешту майна.

Матеріали кримінальної справи №1-605/11 у Шевченківському районному суді м. Києва відсутні в зв`язку з закінченням строку їх зберігання в архіві, відтак зняти арешт в порядку передбаченому ч. 4 ст. 126 КПК України 1960 року неможливо, проте обтяження у вигляді арешту, зареєстрованого за належною позивачу квартирою, створює останньому перешкоди в реалізації його права розпорядження вказаним майном.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Спеціальні підстави законного обмеження особи в реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.

Статтею 126 КПК України 1960 року визначено, що забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Поряд із цим, зі змісту ухвали Апеляційного суду м. Києва від 06.11.2012 року вбачається, що вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15.12.2011 року щодо засудженого ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 317 КК України скасовано, а матеріали кримінальної справи в цій частині, направлено прокурору Шевченківського району м. Києва на додаткове розслідування.

При цьому, згідно ст. 317 КК України:

1. Організація або утримання місць для незаконного вживання, виробництва чи виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, а також надання приміщення з цією метою - караються позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років.

2. Ті самі дії, вчинені повторно або з корисливих мотивів, або групою осіб, або із залученням неповнолітнього, - караються позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна.

Отже, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.11.2012 року на додаткове розслідування направлені матеріали кримінальної справи стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 317 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Будь-які данні які б свідчили про результати додаткового розслідування (вирок, постанова про закриття) матеріали позовної заяви не містять, а тому відсутні правові підстави для визначення предмету спору як цивільно-правового.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі за правилами цивільного судочинства, оскільки в даному випадку питання щодо зняття арешту з належної позивачу квартири має вирішуватись в межах кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 186, 353-355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Слідчого управління Головного Управління Національної поліції в місті Києві, третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Текст ухвали складений та підписаний суддею 29.10.2021 року.

Суддя -