Справа № 697/1112/21
Провадження № 2/697/471/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю: секретаря с/з Титар Ю.В.

представника позивача адвоката Васяновича В.В.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду в м. Каневі Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 (відповідно до Свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 30.06.2021 ОСОБА_4 ) (далі також ОСОБА_2 , позивач) звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19.07.2008 сторони зареєстрували шлюб у Броварському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), актовий запис № 367. Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина на даний час проживає разом з позивачем за місцем реєстрації. Позивач та відповідач не проживають разом, шлюбні відносини між ними припинені. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.02.2021 по справі № 697/2360/20 шлюб між сторонами було розірвано. Наразі неповнолітня дочка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Також між сторонами відсутня домовленість про розмір сум на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу, оскільки не має на утриманні інших непрацездатних осіб, має задовільний стан здоров`я.

З огляду на зазначене, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.61), позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Васянович В.В. підтримав заявлені вимоги з підстав викладених в позовній заяві. Зазначив, що дитині у будь-якому разі повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень життя позивач не може забезпечити, а тому батько, який є здоровий та працездатного віку, зможе сплачувати аліменти на дитину.

Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, оскільки на даний час він не працює та не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку, але погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/5 частки від заробітку. Пояснив, що не відмовляється від утримання своєї малолітньої дочки, постійно перераховує кошти, що підтверджується наданими доказами до відзиву на позовну заяву.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 19.07.2008 зареєстрували шлюб у Броварському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), актовий запис № 367. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 ».

Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області від 19.04.2011 (а.с.9).

Сторонами не заперечується, що дитина проживає разом з позивачем.

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу № 2105 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 03.06.2021, виданому ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10).

На даний час між батьками виник спір з приводу участі батька в утриманні дитини.

Оцінивши всі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача адвоката Васяновича В.В. та відповідача ОСОБА_1 , враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд дійшов до таких висновків.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції; нормативно-правовий акт № 475/97-ВР від 17.07.1997 Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відображене і в національному законодавстві.

Так, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі також СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Системний аналіз норм законодавства дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, правила Конвенції декларують, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3).

Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).

Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, відомості щодо незадовільного стану її здоров`я відсутні. Відповідач до 18.03.2021 працював у Виконавчому комітеті Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, звідки звільнився за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП, перебуває на обліку у Броварському міськрайцентрі зайнятості як безробітний та отримує допомогу по безробіттю. Відомості про незадовільний стан здоров`я відсутні, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, дочки, сина не має.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що на даний час він не працює та не має змоги сплачувати аліменти в розмірі визначеному судом, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач є здоровою, працездатною людиною. Доказів неможливості працевлаштуватися за станом здоров`я або з інших поважних причин відповідач суду не надав.

Суд зазначає, що відсутність офіційного працевлаштування не звільняє від обов`язку забезпечувати належне утримання дитини та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному Законом.

Крім цього, надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку, на що у відзиві посилався відповідач, є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину, що відповідає правовому висновку Верховного Суду у справі № 712/4702/19, провадження № 61-929св20 від 27.05.2020.

Таким чином, приймаючи до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, оскільки відповідач має задовільний стан здоров`я, на своєму утриманні інших непрацездатних членів сім`ї не має, бо про таких не повідомив суд, є працездатним, а тому може та зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття, виходячи із засад розумності та справедливості, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку, що відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини доходу на утримання доньки.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає положенням частини другої статті 182 Сімейного кодексу України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Частиною першою статті 191 СК України визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Так, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом 03.06.2021, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду на позовній заяві, отже аліменти підлягають стягненню з відповідача саме з цього дня.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 180-182 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави /отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106/ судовий збір в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень, 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено та підписано 28.10.2021.

Головуючий Б . К . Скирда