Провадження № 2/752/381/21
РІШЕННЯ

Іменем України

25.10.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Форум Інвест», Товариство з обмеженою відповідальністю «КУА АПФ «ДС-Фінанс», Товариство з обмеженою відповідальністю «КУА АПФ «АСД-Менеджмент», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гречана Руслана Тарасівна про визнання недійсними результатів відкритих торгів, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, -

встановив:

в грудні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», треті особи: ТОВ «Форум Інвест», ТОВ «КУА АПФ «ДС-Фінанс», Товариство з обмеженою відповідальністю «КУА АПФ «АСД-Менеджмент» про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.12.2017 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

В липні 2019 року позивачем було уточнено розмір позовних вимог та пред`явлено позов до відповідачів ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», ОСОБА_2 , треті особи: ТОВ «Форум Інвест», ТОВ «КУА АПФ «ДС-Фінанс», ТОВ «КУА АПФ «АСД-Менеджмент», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 , в якому позивач просив суд визнати недійсними результати електронних торгів № UA-EA-2018-09-03-000042-b щодо продажу квартири АДРЕСА_1 від 11.09.2018 року, укладеним між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_2 та застосувати наслідки недійсності електронних торгів; витребувати у ПАТ «КБ «Хрещатик» квартиру АДРЕСА_2 ; витребувати у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та на квартиру АДРЕСА_2 .

В обгрунтування позовних вимог було зазначено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.10.2017 р., було визнано недійсним іпотечний договір № 11-47/1-10/4 від 22.12.2011 року, укладений між ПАТ «КБ «Хрещатик», ТОВ «КУА АПФ «ДС-Фінанс» та ТОВ «Укрконтролтех» в частині передачі в іпотеку ПАТ «КБ «Хрещатик» майнових прав на квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 ; зобов`язано ТОВ «Форум-Інвест» надати ОСОБА_1 , документи необхідні для оформлення права власності на вказані квартири. Позивач вказує, що відповідно до актів приймання-передачі майнових прав, які було укладено між ОСОБА_1 та ТОВ «Форум-Інвест» на підставі договорів резервування квартир, а саме: № П115/1-20/В та № П115/2-16/Н від 07.08.2007 року була зазначена номінальна вартість майнових прав у розмірі 478504,00 грн. та 305188,00 грн. Рішенням Господарського суду м. Києва від 09.11.2015 року у справі № 910/21122/15, було повністю задоволені позовні вимоги ПАТ «КБ «Хрещатик» до ТОВ «КУА АПФ «ДС-Фінанс» про звернення стягнення на предмет іпотеки, та в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Укрконтролтех» перед ПАТ «КБ «Хрещатик» за кредитним договором від 30.06.2011 № 7-47/1-11 в сумі 3341200,00 грн. було звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 22.12.2011 року № 11-47/1-10/4, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Мельником Р.П. за номером 3576, майнові права на квартиру АДРЕСА_2 та на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом визнання права власності на майнові права на вказані квартири за ПАТ «КБ «Хрещатик». На підставі зазначеного рішення суду ПАТ «КБ «Хрещатик» було отримано свідоцтво про право власності на зазначені кватири. Позивач вказує, що оскільки банком було набуто право власності на майнові права власником яких є позивач, на їх підставі було набуто право власності на квартири, а договір іпотеки в частині передачі майнових прав по цим квартирам було визнано судом недійсним, а тому права позивача, як власника майнових прав були порушені. 12.09.2018 року були проведені електронні торги, замовником яких був ПАТ «КБ «Хрещатик» та предметом яких була квартира АДРЕСА_1 . Відповідно до протоколу електронних торгів в торгах брали участь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які перебували у шлюбі та є пов`язаними особами. Переможцем торгів було визначено ОСОБА_2 . Позивач вказує, що оператором електронного майданчика було вчинено порушення, яке полягало у допущенні до торгів двох пов`язаних між собою осіб, які здійснили на електронному аукціоні погоджені дії. Крім того, під час укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , ПАТ «КБ «Хрещатик» було достеменно відомо про наявність прав на зазначену квартиру у позивача та про наявність судових спорів щодо цієї квартири. Також замовником торгів виступала неповноважна особа банку внаслідок визнання протиправною і скасування постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.01.2017 року у справі № 826/6665/16, постанови НБУ від 05.04.2016 року № 234 «Про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних, а тому позивач вказує, що є підстави стверджувати, що відкриті торги з продажу майна банку були проведені із порушенням законодавства України. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що право власності позивача на квартири АДРЕСА_2 та на квартиру АДРЕСА_1 оспорюються та не визнається відповідачем, а відтак наявні підстави для визнання недійсними результати електронних торгів № UA-EA-2018-09-03-000042-b щодо продажу квартири АДРЕСА_1 від 11.09.2018 року, укладеним між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_2 ; витребування у ПАТ «КБ «Хрещатик» квартири АДРЕСА_2 ; витребування у ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 ; та визнання за позивачем право власності на зазначені квартири, в зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду із даними позовними вимогами.

В липні 2019 року до суду від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на уточнений позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивачем не надано суду жодних належних доказів, які б засвідчували право власності позивача на спірні квартири та/або право позивача претендувати на ці квартири, яке виникає у власника цільових облігацій відповідної серії, виконання зобов`язань за якими передбачається об`єктами житлового будівництва, для фінансування будівництва яких залучаються кошти фізичних чи юридичних осіб через розміщення облігацій. Електронні торги були проведені у відповідності до вимог закону та її учасники діяли в межах регламенту. Договір купівлі-продажу було укладено повноважними особами у відповідності до вимог закону та твердження позивача в цій частині є безпідставними. Обставини, з якими закон пов`язує можливість витребування майна відсутні, як і відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на квартири.

У вересні 2019 року до суду від представника відповідача ПАТ «КБ «Хрещатик» надійшов відзив на уточнений позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що 22.12.2011 року між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ТОВ «КУА АПС «ДС-Фінанс» було укладено договір іпотеки, за умовами якого банку було надано в іпотеку майнові права на 48 квартир за угодою відступлення майнових прав № В31/101-К від 22.06.2010 року, укладеною між ДП «Житлоінбуд» та ТОВ «Форум-Інвест», яка є невід`ємною частиною договору № 3-02/03 від 17.02.2003 року, укладеного між ДП «Житлоінбуд» та ТОВ «Форум-Інвест» на будівництва житла по АДРЕСА_4 . До укладеного до договору іпотеки № 11-47/1-10/4 від 22.12.2011 року сторонами цього ж договору вносились зміни, останні, з яких були внесені договором про внесення змін № 18 до договору іпотеки № 11-47/1-10/4 від 22.12.2011, пунктом 1.2 якого було встановлено, що предметом іпотеки за цим договором є майнові права на нерухоме майно 2 квартири, площею 177,04 кв.м за адресою: АДРЕСА_4 згідно з угодою відступлення майнових прав № В31/101-К від 22.06.2010 року (з усіма змінами та доповненнями), укладеною між ТОВ «КУА АПФ «ДС-Фінанс», ДП «Житлоінбуд» та ТОВ «Форум-Інвест», яка є невід`ємною частиною договору № 3-02/03 від 17.02.2003 року, укладеного між ДП «Житлоінбуд» та ТОВ «Форум-Інвест» на будівництво житла за адресою: АДРЕСА_4 , та яке стане власністю іпотекодавця в майбутньому, а саме секція № 8 квартири АДРЕСА_5 . № 414, поверх № 11, кількість кімнат по 2, загальною площею 177,04 кв.м, житловою площею 95,46 кв.м. Після реєстрації іпотекодавцем у встановленому законом порядку прав власності на нерухоме майно, майнові права які є предметом іпотеки за цим договором іпотекодержатель упродовж 30 календарних днів вносить зміни до цього договору та реєструє у встановленому законом порядку обтяження прав іпотекодавця на нерухоме майно, яке продовжує бути предметом іпотеки відповідно до умов цього договору. Внаслідок змін до проектної документації, було змінено нумерацію квартир, та номери квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 змінились на 418 та АДРЕСА_7 , відповідно. Згідно розпоряджень Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.03.2012 року № 190 та від 10.05.2012 року № 310, житловому будинку по АДРЕСА_4 було присвоєно поштову адресу - АДРЕСА_8 . Рішенням Господарського суду м. Києва від 09.11.2015 року у справі № 910/21122/15, в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Укрконтролтех» перед ПАТ «КБ «Хрещатик» за кредитним договором від 30.06.2011 № 7-47/1-11 в сумі 3341200,00 грн. було звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 22.12.2011 року № 11-47/1-10/4, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Мельником Р.П. за номером 3576, майнові права на квартиру АДРЕСА_2 та на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом визнання права власності на майнові права на вказані квартири за ПАТ «КБ «Хрещатик». Зазначене рішення суду набрало законної сили. На підставі зазначеного рішення суду банком було оформлено право власності на зазначені квартири. Постановою Правління НБУ № 234 від 05.04.2016 року, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 463 від 05.04.2016 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно зазначеного рішення було розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» з ринку. ПАТ «КБ «Хрещатик», в ході якої була введена тимчасова адміністрація та продовжувались її строки. У відповідності до вимог закону. За рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.08.2018 року № 1788 на сайті ФГФВО було повідомлено про те, що 12.09.2018 року відбудуться відкриті торги з продажу активів, що обліковуються на балансі ПАТ «КБ «Хрещатик», а саме: квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 . За результатами аукціону переможцем стала ОСОБА_2 , та між банком та переможцем було правомірно укладено договір купівлі-продажу. Сторона відповідача вказує, що реалізація відповідного майна, проведення електронних торгів та укладення договору здійснювалось уповноваженою на те особою фонду. В частині наданих позивачем договорів резервування квартир та договорів купівлі-продажу цінних паперів (облігацій) сторона відповідача вказувала на їх недійсність, оскільки, в 2007 році ці договори фактично не укладались, та позивач, будучи засновником ТОВ «КУА АПФ «ДС-Фінанс» та будучи присутнім на загальних зборах, не заперечував проти передачі спірних квартир в іпотеку банку.

У серпні 2021 року до суду від представника третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли письмові пояснення. Відповідно до яких третя особа вказувала на те, що право власності ПАТ «КБ «Хрещатик» на спірні квартири було правомірно зареєстровано на підставі рішення Господарського суду м. Києва від 09.11.2015 року. Банк мав повне право на розпорядження належним йому майном на праві власності. На сьогодні ПАТ «КБ «Хрещатик» не володіє спірними квартирами, та право власності на них перейшло до нових власників ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а сама юридична особа ПАТ «КБ «Хрещатик» припинена, а банк ліквідований, а тому позовні вимоги, пред`явлені до банку є необґрунтованими. Під час укладення договорів купівлі-продажу спірних квартир, останні, не перебували під арештом та будь-яких перешкод, які б унеможливлювали укладення цих договорів не існувало. Крім того, на час проведення торгів та укладення договорів купівлі-продажу спірних квартир була чинна постанова НБУ від 02.06.2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» та рішення виконавчої дирекції Фонду про запровадження процедури ліквідації у банку, які були прийняті на виконання постанови НБУ, а тому такі посилання позивача про неповноважність представника є хибними.

У серпні 2021 року до суду від третьої особи ОСОБА_3 надійшло пояснення на позов, відповідно до якого третя особа просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на їх безпідставність.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.09.2021 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просила в задоволенні позовних вимог, посилаючись на підстави, які викладені у відзиві.

Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на безпідставність позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Інші сторони в судове засідання явку своїх представників не забезпечили. Про розгляд справи повідомлялись належним чином, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права.

Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Отже зміст положень зазначених норм цивільного та цивільного процесуального права свідчить про те, що підставою для судового захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 22.12.2011 року між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ТОВ «КУА АПС «ДС-Фінанс» було укладено договір іпотеки, за умовами якого банку було надано в іпотеку майнові права на 48 квартир за угодою відступлення майнових прав № В31/101-К від 22.06.2010 року, укладеною між ДП «Житлоінбуд» та ТОВ «Форум-Інвест», яка є невід`ємною частиною договору № 3-02/03 від 17.02.2003 року, укладеного між ДП «Житлоінбуд» та ТОВ «Форум-Інвест» на будівництва житла по АДРЕСА_4 .

До укладеного до договору іпотеки № 11-47/1-10/4 від 22.12.2011 року сторонами цього ж договору вносились зміни, останні, з яких були внесені договором про внесення змін № 18 до договору іпотеки № 11-47/1-10/4 від 22.12.2011, пунктом 1.2 якого було встановлено, що предметом іпотеки за цим договором є майнові права на нерухоме майно 2 квартири, площею 177,04 кв.м за адресою: АДРЕСА_4 згідно з угодою відступлення майнових прав № В31/101-К від 22.06.2010 року (з усіма змінами та доповненнями), укладеною між ТОВ «КУА АПФ «ДС-Фінанс», ДП «Житлоінбуд» та ТОВ «Форум-Інвест», яка є невід`ємною частиною договору № 3-02/03 від 17.02.2003 року, укладеного між ДП «Житлоінбуд» та ТОВ «Форум-Інвест» на будівництво житла за адресою: АДРЕСА_4 , та яке стане власністю іпотекодавця в майбутньому, а саме секція № 8 квартири АДРЕСА_5 . № 414, поверх № 11, кількість кімнат по 2, загальною площею 177,04 кв.м, житловою площею 95,46 кв.м. Після реєстрації іпотекодавцем у встановленому законом порядку прав власності на нерухоме майно, майнові права які є предметом іпотеки за цим договором іпотекодержатель упродовж 30 календарних днів вносить зміни до цього договору та реєструє у встановленому законом порядку обтяження прав іпотекодавця на нерухоме майно, яке продовжує бути предметом іпотеки відповідно до умов цього договору.

Внаслідок змін до проектної документації, було змінено нумерацію квартир, та номери квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 змінились на 418 та АДРЕСА_7 , відповідно.

Згідно розпоряджень Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.03.2012 року № 190 та від 10.05.2012 року № 310, житловому будинку по АДРЕСА_4 було присвоєно поштову адресу - АДРЕСА_8 .

В матеріалах справи наявні копії протоколів загальних зборів учасників ТОВ «КУА АПФ «ДС-Фінанс», одним із засновників якого є позивач та який приймав участь в зазначених зборах, на яких вирішувалось питання щодо передачі в іпотеку майнових прав, в тому числі і на спірні квартири. Жодних заперечень від позивача в цій частині не надходило.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 09.11.2015 року у справі № 910/21122/15, в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Укрконтролтех» перед ПАТ «КБ «Хрещатик» за кредитним договором від 30.06.2011 № 7-47/1-11 в сумі 3341200,00 грн. було звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 22.12.2011 року № 11-47/1-10/4, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Мельником Р.П. за номером 3576, майнові права на квартиру АДРЕСА_2 та на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом визнання права власності на майнові права на вказані квартири за ПАТ «КБ «Хрещатик».

Зазначене рішення суду набрало законної сили, та на підставі зазначеного рішення суду ПАТ «КБ «Хрещатик» було оформлено право власності на зазначені квартири.

Постановою Правління НБУ № 234 від 05.04.2016 року, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 463 від 05.04.2016 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно зазначеного рішення було розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» з ринку, в ході якої була введена тимчасова адміністрація та продовжувались її строки про що свідчать наявні у справі докази.

Крім того, 02.06.2016 року Правління Національного банку України прийняло рішення № 46-рш про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик». На підставі зазначеного рішення Правління НБУ Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 03.06.2016 р. прийнято рішення № 913 про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» із 06.06.2016 р. по 05.06.2018 р. включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.04.2018 р. № 944 «Про делегування повноважень ліквідатор банку», звільнено від виконання обов`язків ліквідатора банку ОСОБА_5 та делеговано повноваження ліквідатора Славкіній М.А.

У відповідності до вимог закону, за рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.08.2018 року № 1788 на сайті ФГФВО було повідомлено про те, що 12.09.2018 року відбудуться відкриті торги з продажу активів, що обліковуються на балансі ПАТ «КБ «Хрещатик», а саме: квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 .

За результатами аукціону 12.09.2018 році переможцем стала ОСОБА_2 , що підтверджується протоколом електронних торгів № UA-EA-2018-09-03-000042-b.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17.12.2018 року, укладеного між ПАТ "КБ «Хрещатик» від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіна М.А. та ОСОБА_2 , остання набула у власність квартиру АДРЕСА_1 , а також у відповідності до акту приймання-передачі майна від 17.12.2018 року, зазначена квартира була передана банком покупцю.

Крім того, судом встановлено, що за результатами аукціону в 2019 році переможцем став ОСОБА_4 , що підтверджується протоколом електронних торгів № UA-EA-2019-09-09-000107-b.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 30.10.2019 року, укладеного між ПАТ "КБ «Хрещатик» та ОСОБА_4 , останній набув у власність квартиру АДРЕСА_2 .

На даний час спірні квартири не перебувають у власності ПАТ «КБ «Хрещатик» та 02.10.2020 року до ЄДР було внесено запис № 12000175 про припинення юридичної особи банку ПАТ «КБ «Хрещатик».

Також судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.10.2017 р., позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково, визнано недійсним іпотечний договір № 11-47/1-10/4 від 22.12.2011 року, укладений між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ТОВ «КУА АПФ «ДС-Фінанс» в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 ; зобов`язано ТОВ «Форум-Інвест» надати ОСОБА_1 , документи необхідні для оформлення права власності на вказані квартири.

Позивач вказує, що він на підставі актів приймання-передачі майнових прав, які було укладено між ОСОБА_1 та ТОВ «Форум-Інвест», на підставі договорів резервування квартир, а саме: № П115/1-20/В та № П115/2-16/Н від 07.08.2007 року де були зазначені номінальні вартості майнових прав у розмірі 478504,00 грн. та 305188,00 грн., а також мотивувальної частини рішення суду є власником майнових прав на спірні квартири, однак, варто відзначити, що зазначені докази безспірно це не доводять, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року у справі № 752/17419/15-ц, на яке посилається позивач не встановлює відповідних прав за позивачем, а лише зобов`язує відповідача надати позивачу відповідні документи для оформлення відповідних прав, що не є тотожним.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відкриті електронні торги з продажу майна банку були проведені із порушенням законодавства України, наявні підстави для визнання їх результатів недійсними, із застосуванням наслідків недійсності, а також витребування майна від відповідачів та визнання за позивачем права власності на спірні квартири.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відчуження майна з відкритих торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених ч. 1 ст. 215 ЦК України, згідно з якою підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів.

Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків нікчемного правочину може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину (ст.ст. 216,216 ЦК України).

За правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Право на судовий захист реалізується фізичними та юридичними особами шляхом звернення до суду у передбачених законом процесуальних формах, зокрема, шляхом пред`явлення позову через суд до зобов`язаної особи (право на позов).

У свою чергу захист права досягається шляхом застосування судом визначених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких здійснюється відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав особи, компенсація втрат, викликаних правопорушенням, а також вплив на правопорушника з метою припинення або попередження правопорушення.

З наведеного випливає, що право на позов здійснюється особами лише з приводу такого правовідношення, в якому володілець права на позов та його супротивник перебувають в якості суб`єктів, а їх відносини є приводом для судового процесу. Звертатися до суду з позовом можливо лише для захисту такого права, яке за твердженням позивача, належить йому, або визнання такого юридичного стану, в якому позивач, за його твердженням, є безпосередньо заінтересованим.

Позов є нерозривно пов`язаним з наявністю у позивача юридичного інтересу щодо власних прав та обов`язків, а наявність останнього - обумовлює можливість винесення судом рішення по суті справи на користь позивача (правова вигода від судового рішення).

Отже, з самого поняття правової вигоди від судового рішення випливає, що юридичний інтерес у позивача відсутній в усіх випадках, коли така вигода не може бути досягнута, зокрема, якщо предметом спору є теоретичний інтерес про право або якщо рішення нездатне позитивно відобразитись на правовій сфері позивача, як, наприклад, за відсутності правовідносин між позивачем і відповідачем, відсутності у позивача суб`єктивного права, про яке він стверджував у позові тощо.

Нормативно зміст цього висновку можна розкрити такими виразами, як "не можна пред`являти позови по чужим правовідносинам", або "неприпустимо звертатися до суду зі спорами, що не мають практичного правового характеру" тощо.

Юридичний інтерес у судовому процесі уявляє ту правову вигоду, яку може принести позивачу судове рішення, а саме - укріплення прав позивача шляхом їх авторитетного підтвердження судом, в силу чого вони набувають ознак безспірності.

З точки зору теорії процесуального права наявність у позивача юридичного інтересу є однією з абсолютних умов виникнення і розвитку судового процесу. І навпаки, відсутність інтересу - має наслідком припинення процесу із знищуваною силою (відмова у відкритті або закритті провадження у справі) негайно, як тільки з`ясовується ця обставина.

Таким чином, відсутність у позивача юридичного інтересу, відсутність в нього права на позов у матеріально-правовому значенні має наслідком відмову в задоволенні позову.

Суд вважає, що в ході розгляду справи було встановлено, що результати аукціону, які відбулись 12.09.2018 року у формі електронних торгів з продажу квартири АДРЕСА_1 , права та інтереси позивача не порушено, учасники торгів діяли у відповідності до вимог закону та встановлених правил, мали достатній обсяг цивільної дієздатності, а наведені стороною позивача твердження в обгрунтування цієї позовної вимоги не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи та не є такими, з якими закон пов`язує можливість визнання цих торгів недійсними

Суд приймає до уваги те, що ПАТ «КБ «Хрещатик» на підставі рішення Господарського суду м. Києва від 09.11.2015 року у справі № 910/21122/15, правомірно набув право власності на квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 , зазначене рішення суду позивачем не оскаржувалось, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в законний спосіб було ініційовано та відчужено зазначене майно банку, договори купівлі-продажу спірних квартир оформлені у відповідності до вимог закону, та пред`явлені позовні вимоги до відповідачів ПАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_2 є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Окремо варто вказати на те, що позивачем не було залучено до участі у справі в якості співвідповідача власника квартири АДРЕСА_2 , та безпідставно пред`явлено позовні вимоги про витребування зазначеної квартири до банку, а відтак заперечення третьої особи в цій частині є слушними.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає, що посилання сторони позивача на свідомі порушення відповідачами його прав, як власника майнових прав на квартири, не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, та стороною позивача не доведені.

Слід зазначити, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів порушення його прав та законних інтересів в результаті проведення спірного аукціону, а також не надано беззаперечних доказів, які б вказували на наявність у позивача майнових прав на спірні квартири, в зв`язку з чим, позивач не може бути визнаний особою, що вправі звертатись до суду у зв`язку із втручанням відповідачів у його майнові права.

Суд відмічає, що інші наведені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовують наведених висновків суду.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості та достовірності, а також приймаючи до уваги те, що позивачем не надано суду достатніх та переконливих доказів, які б в своїй сукупності дали б змогу дійти висновку про порушення прав позивача, суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог до визначених позивачем відповідачів, вважає, що законних підстав для визнання електронних торгів недійсними, застосування наслідків їх недійсності, витребування майна із володіння та визнання права власності на квартири за позивачем відсутні, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 83, 141, 258, 263, 265, 268, 354-356 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Форум Інвест», Товариство з обмеженою відповідальністю «КУА АПФ «ДС-Фінанс», Товариство з обмеженою відповідальністю «КУА АПФ «АСД-Менеджмент», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гречана Руслана Тарасівна про визнання недійсними результатів відкритих торгів, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, - відмовити.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1 по фактично понесеним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Н.П. Чередніченко