Справа № 159/4166/21 Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І.М.
Провадження № 22-з/802/61/21 Категорія: Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Матвійчук Л.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «К.П. Верес» про ухвалення додаткового судового рішення в цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю " К.П. Верес" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги, за апеляційною скаргою заявника Товариства з обмеженою відповідальністю "К.П. Верес" на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2021 року у видачі судового наказу відмовлено.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2021 року скасовано. Справу за заявою ТзОВ «К.П. Верес» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на його користь заборгованості за надані послуги - направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На адресу Волинського апеляційного суду надійшла заява від ТзОВ «К.П.Верес» про ухвалення у даній справі додаткового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства 2270 гривень судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України справу розглянуто без виклику учасників справи.

Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що у задоволені заяви ТзОВ «К.П. Верес» необхідно відмовити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення суду - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання.

Виходячи із положень вказаних норм процесуального права, суд апеляційної інстанції може ухвалити додаткове рішення за наявності підстав, передбачених статтею 270 ЦПК України.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі, ТзОВ «К.П. Верес» посилається на те, що при прийнятті постанови від 22 вересня 2021 року апеляційний суд у порушення вимог статті 382 ЦПК України не вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, із розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Судувід18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц зроблено висновок про те, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Статтею 141 ЦПК Українипередбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом із тим, такий обов`язок у випадку передачі справи для продовження розгляду не покладено.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, розподіл судового збору у справі, в тому числі сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює той суд, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

За загальним правилом, при розподілі судових витрат у резолютивній частині судового рішення за результатами розгляду та вирішення справи встановлюється обов`язок сторони, не на користь якої ухвалено таке судове рішення, відшкодувати (компенсувати) іншій стороні понесені судові витрати із вказівкою на чіткий розмір відповідних судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Волинського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року задоволено апеляційну скаргу ТзОВ «К.П. Верес», ухвалу суду першої інстанції скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Тобто зміни чи ухвалення нового судового рішення за результатами розгляду заяви ТзОВ «К.П. Верес» не відбулося. Тобто остаточного рішення по суті спору апеляційним судом не було прийнято, а тому за таких обставин підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат додатковим рішенням (постановою) відсутні.

Враховуючи зазначене колегія суддів доходить висновку, що у задоволені заяви ТзОВ «К.П. Верес» про ухвалення додаткового судового рішення в даній цивільній справі необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 142, 197, 270 , 268, 381 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «К.П. Верес» про ухвалення додаткового судового рішення в цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю " К.П. Верес" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на його користь заборгованості за надані послуги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий- суддя:

Судді: