Дата документу 25.10.2021
Справа № 501/2750/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

Головуючого-судді Смирнова В.В.,

при секретарі судового засідання - Кочкіній О.В.,

справа № 501/2750/21

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Чорноморськ Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1

до

відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» юридична адреса: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха, буд. 9А, оф. 203,

третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Євген Михайлович, місцезнаходження за адресою: 61003, м. Харків, майдан Героїв Небесної сотні, буд. 7,

третя особа: Чорноморський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: 68004, м. Чорноморськ, вул. В.Шума, буд. 21

предмет та підстави позову: про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,,

учасники справи не з`явились,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

В С Т А Н О В И В:

І. виклад позиції позивача

12.08.2021 р. ОСОБА_1 ( далі позивач) звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області із позовною заявою, в якій просить визнати виконавчий напис, вчинений 10.09.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 3958, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ" за кредитним договором зі страхуванням життя позичальника (пошта) № 826/3259СLАРS від 08.10.2013 року, таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивний тим, що 08.10.2013 року між позивачем та публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» був укладений Кредитний договір зі страхуванням життя позичальника (пошта) № 826/3259СLАРS (надалі Договір кредиту № 826/3259СLАРS). За умовами кредитного договору позивач отримав кредит в сумі 16350 грн. на поточні потреби з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом 12% річних, з датою повернення кредиту 02.04.2015 року. Кредитний договір був укладений в простій письмовій формі.

10.09.2019 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором у розмірі 31195,73 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 3958.

15.07.2021 року старшим державним виконавцем Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паршенко О.О. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 66096940) з виконання виконавчого напису № 3958, яким також 15.07.2021 року винесено постанови про арешт майна божника, арешт коштів боржника, стягнення виконавчого збору, про що позивачу стало відомо та стало підставою для звернення з даним позовом до суду, з огляду на те, що трирічний строк на право вимоги навіть за останнім платежем позивача сплив 08.10.206 року, крім того позивач жодних повідомлень, досудових вимог із визначеними сумами заборгованості, розрахунків заборгованості та виписок не отримувала, а відтак, зазначає про відсутність безспірності грошової вимоги, а тому сума заборгованості не відповідає фактичним обставинам та не є безспірною.

В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився. Звернувся із клопотанням про відшкодування судових витрат.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України.

Третя особа - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, заяв/клопотань до суду не подавав.

Представник третьої особи - Чорноморський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи за їх відсутності, та просили прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 79).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

1.Заява позивача про забезпечення позову (а.с.23-24);

2.Клопотання позивача про відшкодування судових витрат (а.с. 33-35);

3.Клопотання представника відповідача про врегулювання спору за участю судді (а.с.51);

4.Заява представника відповідача про визнання позовних вимог (а.с. 52);

5.Клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу (а.с. 53-54).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справ.

Ухвалою суду від 13.08.2021 року було відкрито провадження по справі в загальному порядку (а.с. 26).

Ухвалою суду від 13.08.2021 року задоволено заяву позивача щодо забезпечення позову (а.с. 27-28)

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин.

Судом встановлено, що 10.09.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з позивача на користь відповідача, якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20182407-1/2 від 24 липня 2018 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Бізнесфінанс" відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1706/01 від 17 червня 2015 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» на підставі Договору факторингу № 20141028-Г від 28 жовтня 2014 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором зі страхуванням життя позичальника (пошта) № 826/3259СLАРS від 08 жовтня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ОСОБА_1 загальну суму 31195,73 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 3958 (а.с. 10).

15.07.2021 року старшим державним виконавцем Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паршенко О.О. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 66096940) з виконання виконавчого напису № 3958, яким також 15.07.2021 року винесено постанови про арешт майна божника, арешт коштів боржника, стягнення виконавчого збору (а.с. 12, 13, 14-15, 16).

Обґрунтовуючи позов, позивач посилалася на те, що банком не надано документів, які можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача, про наявність боргу позивачу не було відомо та він не повідомлявся про наявність боргу, пропуск строку звернення відповідача до виконавчим написом, а тому приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис.

Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 10.08.2021 року, ОСОБА_1 отримав передбачену договором правову допомогу та сплатив гонорар в розмірі 5 500,00 грн. (п`ять тисяч п`ятсот гривень 00 коп.) (а.с.17).

V. Оцінка Суду.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Однак, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Євген Михайлович не перевірив безспірність вимог відповідача, чим порушив ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки повідомлення про вручення вимоги про усунення порушень, направленої відповідачем на ім`я позивача підтверджено не було, що виключає безспірність вимог.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Крім того, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172.

Із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку).

10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку).

Саме цю норму застосував приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Євген Михайлович, вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис.

Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконним та нечинним зазначений вище розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», а відтак Перелік повернувся до попередньої редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття», а тому суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, оскільки вчинений на не передбаченому Переліком борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, а тому не підлягає виконанню.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 10.09.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 3958, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ" за кредитним договором зі страхуванням життя позичальника (пошта) № 826/3259СLАРS від 08.10.2013 року у розмірі 31195,73 грн..

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 454 грн. (за позовну заяву) та 454 грн. (за забезпечення позову),

Відповідно до ч. 1 ст.142 ЦПК України підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 454 грн.

Відповідно роз`яснень Абз.2 п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 р., поданий заявником платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору, повертається заявнику, а до матеріалів справи приєднується належним чином посвідчена копія цього документа. Про заміну зазначеного документа копією здійснюється відповідна відмітка в описі справи.

Законом № 3674-VI не передбачено граничного терміну повернення сплаченої суми судового збору.

П. 44 Питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, пов`язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 5500 грн. надано копія договору про надання правничої допомоги, копія детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1014 від 11.12.2002 року, ордер серії ОД № 40582, рахунок-фактура № 5 від 06.09.2021 року, квитанція № ПН1994 від 06.09.2021 року, квитанція № ПН1177РКО від 07.09.2021 року.

Відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Враховуючи критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу), з огляду на те, що позов позивачем визнано, суд приходить до висновку про зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу з 5500 грн. до 5000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5 10-13, 18, 258-259, 263-265, 235, суд, -

,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Євген Михайлович, Чорноморський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 10.09.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 3958, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ", ідентифікаційний код юридичної особи 35017877, заборгованості на загальну суму 31195,73 грн. за кредитним договором зі страхуванням життя позичальника (пошта) № 826/3259СLАРS від 08.10.2013 року, укладеним між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», ідентифікаційний код юридичної особи 33308489.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ", ідентифікаційний код юридичної особи 35017877, на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ", ідентифікаційний код юридичної особи 35017877, на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ", ідентифікаційний код юридичної особи 35017877, на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського

міського суду Одеської області Смирнов В.В.