Провадження номер 2/741/135/21
Єдиний унікальний номер 741/1174/20
РІШЕННЯ

іменем України

29 жовтня 2021 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Сокирки Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року представник позивачів адвокат Коршок Олена Григорівна, діючи від імені та представляючи інтереси позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2020 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2020 року було задоволено клопотання представника позивачів адвоката Коршок Олени Григорівни про зупинення провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно та зупинено провадження в цивільній справі до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23 липня 2021 року до Носівського районного суду надійшло клопотання представника позивачів ОСОБА_5 про прийняття уточненої позовної заяви, поновлення провадження у справі та заміну позивача ОСОБА_4 його правонаступником ОСОБА_3 . До даного клопотання додано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , копію заповіту ОСОБА_4 , копії свідоцтв про право на спадщину за заповітом, які підтверджують, що ОСОБА_3 є спадкоємцем (правонаступником) ОСОБА_4 .

Уточнену позовну заяву представник позивачів ОСОБА_5 мотивувала тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів будинок належав його учасникам, які проживали та були зареєстровані в ньому, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 . Після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 . Він мав право на 1/6 частини в зазначеному домоволодінні. ОСОБА_4 є спадкоємцем ОСОБА_6 за заповітом. Спадщину ОСОБА_4 прийняв, отримав у Носівській районній державній нотаріальній конторі Чернігівської області свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай). Щодо оформлення спадкового права на 1/6 частини спірного будинку нотаріус відмовила ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про що нотаріусом винесена відповідна постанова від 08 вересня 2020 року. ОСОБА_4 виступив позивачем у справі № 741/1174/20 про визнання за ним права власності на 1/6 частини спірного житлового будинку як за членом колишнього колгоспного двору, на 1/6 частини спірного будинку, яка належала його батьку ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у порядку спадкування за заповітом та на 1/12 частини спірного будинку, яка належала його сину ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у порядку спадкування за законом. Після відкриття провадження у справі ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповів все своє майно ОСОБА_3 . ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , за її заявою Носівською районною державною нотаріальною контрою відкрито спадкову справу за № 355/2020.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_10 , який мав право на 1/6 частини у спільному майні колгоспного двору, але за життя не оформив свого права власності. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 були батьками ОСОБА_10 та проживали разом з ним на час його смерті, а тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину після смерті сина в рівних частинах, однак до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа не заводилася. Отже, після смерті сина ОСОБА_4 та ОСОБА_7 успадкували по 1/12 частини житлового будинку кожен (1/6:2=1/12).

ОСОБА_3 як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_4 має право на частки в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , які належали покійному ОСОБА_4 та які він за життя не встиг юридично оформити свого права, а саме: на 1/6 частки в даному домоволодінні, яка належала ОСОБА_4 як члену колишнього колгоспного двору, 1/6 частини в даному домоволодінні, яку ОСОБА_4 успадкував за заповітом після смерті батька ОСОБА_6 , 1/12 частки в даному домоволодінні, яку ОСОБА_4 успадкував за законом після смерті сина ОСОБА_10 . Тобто позивач ОСОБА_3 має право на 5/12 частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

ОСОБА_7 , яка була членом колгоспного двору та має право на 1/6 частини будинку у зв`язку з ліквідацією колгоспних дворів та на 1/12 частини будинку як спадкоємець першої черги за законом після смерті сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 року уклала шлюб із ОСОБА_11 , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_7 . Отже, позивач ОСОБА_1 має право на 1/4 частини спірного житлового будинку (1/6+1/12=1/4).

Позивач ОСОБА_2 станом на 15 квітня 1991 року мала прізвище ОСОБА_2 . 14 листопада 2018 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_14 , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_2 . Позивач ОСОБА_2 має право на 1/6 частини спірного житлового будинку як член колишнього колгоспного двору.

Позивач ОСОБА_3 станом на 15 квітня 1991 року мала прізвище ОСОБА_3 . 14 червня 2011 року вона уклала шлюб із ОСОБА_16 , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_3 . Шлюб розірвано 05 липня 2017 року, після розірвання шлюбу їй залишено прізвище ОСОБА_3 . 24 листопада 2018 року вона уклала шлюб із ОСОБА_18 , їй присвоєно прізвище ОСОБА_3 . Отже, позивач ОСОБА_3 має право на 7/12 спірного житлового будинку (1/6+5/12=7/12).

Представник позивачів зверталася до Носівської міської ради Чернігівської області із запитом про можливість реєстрації за кожним з позивачів права власності на частки у спірному будинку у зв`язку з ліквідацією колгоспних дворів. Однак, отримала відмову в реєстрації, оскільки державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві власності на нерухоме майно колгоспного двору.

Саме тому представник позивачів вимушена була звернутися до суду та просила судовим рішенням визнати:

- за ОСОБА_1 право власності 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 ;

- за ОСОБА_2 право власності 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 ;

- за ОСОБА_3 право власності 7/12 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 26 липня 2021 року поновлено провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно, призначено підготовче засідання на 11 жовтня 2021 року, витребувано з Носівської районної державної нотаріальної контори відомості щодо спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначеного справу до судового розгляду по суті на 29 жовтня 2021 року.

У судове засідання позивачі та представник позивачів не з`явилися, але до початку судового розгляду представник позивачів ОСОБА_5 подала до суду заяву, у якій указала, що позивачі підтримують позовні вимоги в повному обсязі, просила розглянути справу за відсутності позивачів та представника позивачів (а. с. 105).

Представник відповідача Мринської ОТГ в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але до початку судового розгляду направив до суду заяву, у якій указав, що Мринська сільська рада визнає позовні вимоги позивачів та просив справу розглянути за відсутності представника відповідача (а. с. 104).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Отже, суд розглядає справу за відсутності учасників справи та вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , що підтверджується довідкою Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 635/03-08 від 05 серпня 2020 року (а. с. 17).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Прізвище ОСОБА_7 після укладення ІНФОРМАЦІЯ_7 року шлюбу з ОСОБА_11 змінено на ОСОБА_7 (а. с. 25). ОСОБА_1 є позивачем у даній справі.

Прізвище ОСОБА_2 після укладення 14 листопада 2016 року шлюбу з ОСОБА_14 змінено на ОСОБА_2 (а. с. 26). ОСОБА_2 є позивачем у даній справі.

ОСОБА_3 після укладення шлюбу з ОСОБА_16 присвоєно прізвище ОСОБА_3 (а. с. 27). Шлюб між ними розірвано та ОСОБА_3 24 листопада 2018 року зареєстровано шлюб із ОСОБА_18 , після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 присвоєно прізвище ОСОБА_3 . ОСОБА_3 є позивачем у даній справі.

Отже, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , про що виконавчим комітетом Хотинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області було складено відповідний актовий запис № 8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 18).

Після його смерті відкрилася спадщина на 1/6 частини спірного житлового будинку, яка належала йому як члену ліквідованого колгоспного двору.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_6 склав заповіт, яким належний йому житловий будинок та присадибну земельну ділянку в АДРЕСА_1 , належне йому право на земельну частку (пай), а також усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповідав ОСОБА_4 , що підтверджується копією заповіту, посвідченого 28 березня 2005 року секретарем виконавчого комітету Хотинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області Кошовою В.П. (а. с. 70) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 73). Заповіт чинний, його не змінено та не відмінено. Отже, спадкування після смерті ОСОБА_6 здійснюється за заповітом.

Відповідно до копії довідки Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 283/03-08 від 08 травня 2020 року ОСОБА_6 на день своєї смерті був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 . На день його смерті разом з ним був зареєстрований та проживав син ОСОБА_4 (а. с. 19).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з копією спадкової справи до майна померлого ОСОБА_6 № 158/2018, заведеної Носівською районною державною нотаріальною конторою, ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_6 у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) (а. с. 69-71).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 1/6 частини спірного житлового будинку стала належати його сину ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_10 , про що виконавчим комітетом Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області було складено відповідний актовий запис № 10 від 10 квітня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а. с. 22).

Після його смерті відкрилася спадщина на 1/6 частини спірного житлового будинку, яка належала йому як члену ліквідованого колгоспного двору.

Відповідно до копії довідки Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 2282/03-08 від 08 травня 2020 року ОСОБА_10 на день своєї смерті був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 . На день його смерті разом з ним проживали батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_22 (а. с. 24).

За життя ОСОБА_10 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 76).

Спадкова справа до майна ОСОБА_10 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 75).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками померлого ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 23) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а. с. 25). Отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_10 та у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_10 . Із урахуванням ч. 1 ст. 1267 ЦК України їх частки у спадщині є рівними.

Отже, з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_10 1/6 частини спірного житлового будинку, яка належала йому як члену ліквідованого колгоспного двору, стала належати ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у рівних частинах, тобто по 1/12 частини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , про що виконавчим комітетом Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області було складено відповідний актовий запис № 83, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а. с. 91).

Після його смерті відкрилася спадщина на 1/6 частини спірного житлового будинку, яка належала йому як члену ліквідованого колгоспного двору, 1/6 частини спірного житлового будинку, яку він успадкував після смерті батька ОСОБА_6 та на 1/12 частини спірного житлового будинку, яку він успадкував після смерті сина ОСОБА_10 , разом - 5/12 частини спірного житлового будинку.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким все своє рухоме й нерухоме майно, яке на день його смерті буде йому належати, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, а також все те, на що він за законом матиме право, заповідав ОСОБА_3 , що підтверджується копією заповіту, посвідченого 28 вересня 2019 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Катюхою О.В. (а. с. 92) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 1163). Заповіт чинний, його не змінено та не відмінено. Отже, спадкування після смерті ОСОБА_4 здійснюється за заповітом.

Відповідно до копії довідки Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 132 від 02 листопада 2020 року ОСОБА_4 на день своєї смерті був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 . На день його смерті разом з ним була зареєстрована ОСОБА_3 (а. с. 94).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з копією спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 № 355/2020, заведеної Носівською районною державною нотаріальною конторою, ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , подавши до нотаріальної контори в установлений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а. с. 110-111).

Отже, з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 його 5/12 частини спірного житлового будинку стали належати ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Судом встановлено, що представник позивачів ОСОБА_5 зверталася до Носівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу ОСОБА_3 свідоцтв про право на спадщину за заповітом на відповідну частину спірного житлового будинку після смерті ОСОБА_4 . Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній дійсний правовстановлюючий документ на спадкове майно, спадкове домоволодіння відноситься до типу колгоспного двору, а колгоспні двори ліквідовано з уведенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», що підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 947/02-31 від 21 вересня 2021 року (а. с. 107).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Також судом встановлено, що представник позивачів ОСОБА_5 зверталася до Носівської міської ради Чернігівської області з метою реєстрації за кожним з позивачів права власності на 1/6 частини спірного житлового будинку як за учасниками колишнього колгоспного двору. Однак, представнику позивачів було відмовлено та повідомлено, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві власності в майні колишнього колгоспного двору, а тому зареєструвати за позивачами право власності неможливо, що підтверджується повідомленням Носівської міської ради Чернігівської області № 19-11/459 від 21 лютого 2020 року (а. с. 29).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права.

Матеріали справи підтверджують, що на будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а. с. 30-32).

Згідно зі звітом про незалежну оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 05 грудня 2019 року становить 29634 грн. (а. с. 35-39).

Ураховуючи вищевикладені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що за позивачем ОСОБА_1 підлягає визнанню право власності на 1/6 частини спірного житлового будинку (у зв`язку з ліквідацією колгоспних дворів) та на 1/12 частини спірного житлового будинку (у порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_10 ), усього на 1/4 частини житлового будинку. У свою чергу за позивачем ОСОБА_2 підлягає визнанню право власності на 1/6 частини спірного житлового будинку (у зв`язку з ліквідацією колгоспних дворів). А за позивачем ОСОБА_3 необхідно визнати право власності на 1/6 частини спірного житлового будинку (у зв`язку з ліквідацією колгоспних дворів) та на 5/12 частини спірного житлового будинку (у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 ), усього на 7/12 частини житлового будинку.

Отже, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1267, 1268, 1273, 1274 ЦК України, ст. ст. 211, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 68,5 кв. м житловою площею 32,6 кв. м з господарськими будівлями та спорудами.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 , право власності на 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 68,5 кв. м житловою площею 32,6 кв. м з господарськими будівлями та спорудами.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на 7/12 частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 68,5 кв. м житловою площею 32,6 кв. м з господарськими будівлями та спорудами.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 29 жовтня 2021 року.

Суддя А.О. Крупина