Справа № 504/2659/20
провадження №2/504/1041/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2021смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі

головуючої судді Вінської Н.В.

секретарі Коцар А.М.

за участю:

представника позивача адвоката Дерментлі Р.С.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Гарчевої Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом у якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються на утримання дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до 1000,00 грн щомісячно.

У обґрунтування позову зазначив, що Комінтернівським районним судом Одеської області 29.10.2019 року видано судовий наказ про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частині від усіх видів (заробітку) доходу. Зазначає, що на даний час він перебуває у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_7 , яка не працює та має від попереднього шлюбу двох дітей. Вони разом проживають у квартирі його матері, яка непрацездатна та виховує неповнолітню доньку його сестру, які в свою чергу також потребують матеріальної допомоги. Зазначає, що не зважаючи на своє тяжке матеріальне положення, він не залишає утримання своїх дітей, вживає заходи щодо сплати аліментів, але розмір встановлений державним виконавцем є непосильним для нього, у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду. Вважає, що відповідач по справі переклала на нього обов`язки щодо утримання дітей, оскільки ні на момент видачі судового наказу, ні на теперішній час не працює та стабільного доходу не має.

У судовому засіданні представника позивача адвокат Дерментлі Р.С., позов підтримав та просив його задовільнити, пояснивши суду, що розмір аліментів визначений судом занадто великий для позивача, він допомагає дітям по можливості, купує їм речі, солодощі.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Гарчева Л.М. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, пояснивши суду, що позивач не утримує дітей належним чином, аліменти сплачує не в повному обсязі. Діти потребують більшого утримання, ніж вважає позивач, син позивача, займається із психологом, а донька ходить до дитячого садочка. У задоволенні позову просили відмовити.

Сторонами не заперечується факт, що з ОСОБА_2 на підставі судового наказу Комінтернівського районного суду Одеської області стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частині, у зв`язку з чим судом цей факт визнається встановленим та таким, що доказуванню не підлягає.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до довідки виконавчого комітету Новодофінівської сільської ради, ОСОБА_2 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , разом із матір`ю - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сестрою - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.7/.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 04.03.2021 року складеного депутатом Фонтанської сільської ради Бойко О.Б. та старости Новодофінівського старостинського округу Пруднікова В.К. у присутності сусідів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , встановлено, що ОСОБА_1 разом із своїми малолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.40/.

Згідно довідки від 23.02.2021 року ОСОБА_1 працює в магазині ТОВ «Леруа Мерлен Україна» та за період з серпня 2020 року по січень 2021 року отримала дохід у сумі 50774,86 грн. /а.с.41/.

Відповідно до квитанцій ОСОБА_1 сплачує за навчання та харчування ОСОБА_4 у ДНЗ «Вербиченька» /а.с.89-93/.

Згідно розрахунку заборгованості складеного заступником начальника Лиманського РВДВС Гидирим А.М., заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.04.2021 року, складає 68579,66 грн. /а.с.87/.

Суд критично відносить до тверджень позивача, що він проживає у цивільному шлюбі разом із ОСОБА_7 та її діти: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 знаходяться на його утримані, оскільки жодних доказів на підтвердження зазначеного суду надано не було. Крім того, суд зазначає, що утримання позивачем власних дітей, це його обов`язок в силу положень Сімейного кодексу України.

Відмовляючи у задоволені позову, суд виходив з того, що позивачем не доведено, а судовим розглядом не встановлено будь яких доказів зміни його матеріального стану, сімейного стану, погіршення здоров`я або інших суттєвими змін, які відігравати значну роль у житті заявника.

Ухвалюючи рішення суд, не приймає до уваги посилання позивача щодо утримання ним непрацездатної матері, оскільки мати позивача ОСОБА_8 не перебуває на обліку у пенсійному фонді України чи центрі зайнятості та не є непрацездатною особою у розумінні статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», доказів які б свідчили про зворотне суду надані не були.

Суд критично відноситься до тверджень позивача, що відповідач не працює та утримує дітей виключно на його аліменти, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи /а.с.41/.

Крім того, суд враховує, що позивач сплачує аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від свого доходу, що відповідає вимогам ч.5 ст. 183 Сімейного кодексу України, а беручи до уваги те, що заборгованість позивача по сплаті аліментів станом на 01.04.2021 року складає 68579,66 грн., відповідач фактично самостійно утримує дітей.

Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України.

Так, належних та допустимих доказів того, що з моменту винесення судового рішення суттєво змінились обставини, які не дають змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано.

Отже, аналізуючи зібрані по справі докази окремо та у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано.

Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального чи сімейного стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.

Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів.

Враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Н.В. Вінська