Справа №461/6583/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова, у складі головуючого судді Фролової Л.Д.,

при секретарі судового засідання Бараняка В.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові позовну заяву Львівської міської ради до ОСОБА_4 , за участі третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про скасування державної реєстрації права власності з одночасним припиненням речових прав та зобов`язання здійснити перебудову,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги.

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування державної реєстрації права власності з одночасним припиненням речових прав та зобов`язання здійснити перебудову. Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_4 самовільно зайняв та використовує земельну ділянку комунальної власності за адресою АДРЕСА_1 , шляхом самочинного будівництва триповерхової будівлі (частково) за межами об`єкта реконструкції і самоправного зайняття вбиральні загального користування на 2-му та 3-му поверхах та з подальшим їх знесенням на 1-му поверсі, без відповідних рішень Львівської міської ради та правовстановлюючих документів на землю. Зазначив, що будівництво не відповідає погодженим містобудівним умовам та обмеженням забудови земельної ділянки на реконструкцію з розширенням існуючих приміщень магазину за рахунок відновлення втраченого об`єму в офіцині будинку АДРЕСА_1 від 21 серпня 2015 року №118, що означає захоплення відповідачем земельної ділянки, а також збільшення площі з 78.9 кв.м. до 136.4 кв.м. З урахуванням змінених позовних вимог, просить суд скасувати державну реєстрацію права власності з одночасним припиненням речових прав та зобов`язати здійснити ОСОБА_4 перебудову нежитлового приміщення (загальною площею 136,4 кв.м) в будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Рух справи в суді.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20 серпня 2020 року відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20 серпня 2020 року накладено арешт на нежитлове приміщення (загальною площею 136, 4 кв.м) в будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (номер запису про право власності 18731594 від 25.01.2017 року), яке належить ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 жовтня 2020 року, справа надійшла в провадження судді Л.Д. Фролової. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26 жовтня 2020 року суддею Л.Д. Фроловою прийнято справу до провадження та залучено до участі у справі за позовом Львівської міської ради до Державного реєстратора Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Шубеляка Ігора Ярославовича та ОСОБА_4 про скасування рішення та приведення об`єкта будівництва відповідно до дозвільної документації - ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Ухвалою суду від 02 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в приміщенні Галицького районного суду м. Львова. Крім того, змінено склад відповідачів у цивільній справі за позовом Львівської міської ради до Державного реєстратора Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Шубеляка Ігора Ярославовича та ОСОБА_4 , за участі третіх осіб на стороні позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про скасування рішення та приведення об`єкта будівництва відповідно до дозвільної документації, виключивши Державного реєстратора Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Шубеляка Ігора Ярославовича, та залучивши його в якості третьої особи на стороні відповідача.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 04 серпня 2021 року, протокольною ухвалою судом за клопотанням представника позивача було виключено Державного реєстратора Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Шубеляка Ігора Ярославовича з кола третіх осіб.

Позиція сторін по справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з мотивів, що викладені в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, та зазначив наступне. Мешканці будинку АДРЕСА_1 , в тому числі усі треті особи у вказаній справі, не заперечують щодо здійсненої реконструкції нежитлових приміщень, які належать ОСОБА_4 . Вони також погодились щодо приєднання частини балкону і туалетів загального користування на другому і третьому поверхах будинку АДРЕСА_1 до нежитлових приміщень у вказаному будинку. Висота нежитлових приміщень в будинку у три існуючих поверхи мешканцям не зашкоджує та не порушує інсоляцію їх квартир. Крім того, зазначив, що у відповідності до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж, складеного експертом ОСОБА_8 , приміщення у будинку відповідають будівельним нормам, проводити демонтаж яких заборонено. Повідомив суд, що проведена реконструкція дозволяє повноцінно використовувати приміщення за призначенням, а відтак в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

Треті особи по справі - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , подали до суду заяви, в яких зазначили, що не заперечують проти здійсненої реконструкції нежитлових приміщень, що належать ОСОБА_4 . Крім того, не заперечують проти приєднання частини балкону і туалету загального користування на другому та третьому поверхах. Висота нежитлового приміщення їм не зашкоджує та не порушує ізоляцію їх квартири. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі.

Третя особа по справі ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечив.

Третя особа по справі ОСОБА_7 будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, письмових пояснень чи заперечень дог суду не направила.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Судом було встановлено, що згідно листа Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, від 31 липня 2015 року, останнє вважає можливим здійснення реконструкції нежитлових приміщень, розміщених в офіцині будинку АДРЕСА_1 у внутрішньому дворі будинку згідно з інвентаризацією історичної забудови, розробленою УРСНРПІ «Укрзахідпроектреставрація» дана будівля офіцини не визначена як цінна складова частини пам`ятки - будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа департаменту містобудування Львівської міської ради від 21 серпня 2015 року №118 погоджено містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 на реконструкцію з розширенням існуючих приміщень магазину за рахунок відновлення втраченого об`єму в офіцині будинку АДРЕСА_1 . У містобудівних умовах та обмеженнях забудови зазначеної земельної ділянки визначено основні (орієнтовні) техніко-економічні показники, згідно яких до реконструкції площа забудови становить 37,1 кв.м; загальна площа 25,6 кв.м; поверховість 1, а після реконструкції площа забудови 37,1 кв.м; загальна площа 79,8 кв.м; поверховість 2+мансарда.

Відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 31 травня 2018 року №ЛВ62 (зі схемами), площа об`єкта який вводиться в експлуатацію становить 78,9 кв.м.

Актом обстеження земельної ділянки комунальної власності на АДРЕСА_1 , від 24 жовтня 2019 року, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 101, нежитлове приміщення загальною площею 25,6 кв. м на АДРЕСА_1 , перебувало у приватній власності ОСОБА_4 , про що здійснено запис про право власності №18731594 від 25.01.2017. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25 січня 2017 року Державним реєстратором Шубеляком І.Я, було зареєстроване нежитлове приміщення (об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером: 101) загальною площею 78,9 кв.м., на підставі відповідних документів (запис про право власності 18731594 від 25 січня 2017 року). Громадянину ОСОБА_9 (який був попереднім власником нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , та у якого в подальшому ОСОБА_4 придбав вказане приміщення) управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради листом від 21.08.2015 року №118 погоджено містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 на реконструкцію з розширенням існуючих приміщень магазину за рахунок відновлення втраченого об`єму в офіцині будинку АДРЕСА_1 . У містобудівних умовах та обмеженнях забудови зазначеної земельної ділянки визначено основні (орієнтовні) техніко-економічні показники, згідно яких до реконструкції площа забудови становить 37,1 кв.м; загальна площа 25,6 кв.м; поверховість 1, а після реконструкції площа забудови 37,1 кв.м; загальна площа 79,8 кв.м; поверховість 2+мансарда. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером: 128675803 від 22 червня 2018 року, об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 101, нежитлове приміщення загальною площею 78,9 кв.м по АДРЕСА_1 , перебуває у приватній власності ОСОБА_4 , про що здійснено запис про право власності №18731594 від 25 січня 2017 року. Львівською міською радою рішень (ухвал) про передачу у власність, надання в користування (оренду) гр. ОСОБА_4 земельної ділянки на АДРЕСА_1 не приймалось.

Як вбачається з вказаного акту, при обстеженні комісією встановлено, що гр. ОСОБА_4 самовільно зайняв та використовує земельну ділянку комунальної власності орієнтовно площею 0,0009 га (9 кв.м) на АДРЕСА_1 ; шляхом самочинного будівництва триповерхової будівлі (частково) за межами об`єкту реконструкції і самоправного зайняття вбиральнь загального користування (туалети) на 2-му та 3-му поверсі та з подальшим їх знесенням на 1-му поверсі без відповідних рішень Львівської міської ради та правовстановлюючих документів на землю.

Відповідно до звіту про технічне обстеження та висновків на відповідність, з фотокопіями та схемами - призначення об`єкту за адресою АДРЕСА_1 , -не визначене, однак ці приміщення визначені як «нежитлові».

Також, на виконання наказу департаменту містобудування Львівської міської ради від 16 жовтня 2019 року №126 «Про утворення комісії з метою обстеження земельної ділянки комунальної власності на АДРЕСА_1 », членами комісії складено акт про те, що 24 жовтня 2019 року здійснено обстеження земельної ділянки комунальної власності на АДРЕСА_1 .

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, від 31 жовтня 2019 року, земельна ділянка по АДРЕСА_1 , відноситься до земель м. Львова, які не надані у власність або користування (згідно списку землекористувачів та землевласників Галицького району м. Львова, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 06 лютого 1998 року, за № 51»Про інвентаризацію земель м. Львова).

Листом Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради від 01 листопада 2019 року встановлено, що за результатами обстеження, будівельні роботи, що ведуться в дворі будинку АДРЕСА_1 , а саме добудова 3-го поверху офіцини, є самовільними та такими, що суперечать висновкам про можливість та умови здійснення містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень на території історичного ареалу міста у разі реалізації намірів реконструкції нежитлових приміщень у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , наданих управлінням за №04-1816 від 31 липня 2015 року.

Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області від 13 грудня 2019 року було надано лист, з якого вбачається, що за результатами проведення заходу державного нагляду (контролю) встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,0046га, у АДРЕСА_1 відноситься до земель житлової забудови. На земельній ділянці розташовано нежитлове приміщення яке перебуває у приватній власності гр. ОСОБА_4 загальною площею 136,4 кв.м. В містобудівних умовах та обмеженнях гр. ОСОБА_4 було дозволено плямо забудови 37,1 кв.м. в межах своєї власності а не 0,0046га. Враховуючи вищенаведене гр. ОСОБА_4 допустив самовільне зайняття земельної ділянки загальною площею 0,0009га, чим порушив вимоги ст.ст. 125, 126 Земельного Кодексу України, Відповідальність за що передбачено ст.53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пунктом «б» ст.211 Земельного Кодексу України.

Мотиви прийняття рішення судом.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 року, визначено, що відповідно до статті 376 ЦК суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема: про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, провести відповідну перебудову; про знесення самочинно збудованного нерухомого майна.

Згідно з п.5 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 року, визначено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в тому числі: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст..ст. 125,126 ЗК України).

Згідно ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.. 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (надалі Порядок), розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру, Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів), а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав.

Відповідно до п. 41 Порядку, для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна пода ється документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень », у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Згідно із ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень », підстави для відмови в державній реєстрації прав: заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Враховуючи вищезазначені норми законодавства України, судом було встановлено, що будь які дозвільні документи на будівництво загальною площею 136,4 кв.м. ОСОБА_4 не видавалися, державна реєстрація на нежитлове приміщення, не могла здійснюватися на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 31.05.2018 року №ЛВ62, із зазначеною загальною площею 78.9 кв м., а тому суд вважає, що державна реєстрація на нерухоме майно об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером: 101, нежитлове приміщення загальною площею 136,4 кв.м на АДРЕСА_1 , перебуває у приватній власності ОСОБА_4 , про що здійснено запис про право власності № 18731594 від 25.01.2017 є незаконною та підлягає скасуванню.

Згідно з ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

При обстеженні комісією встановлено, що гр. ОСОБА_4 самовільно зайняв та використовує земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0,0009 га (9 кв.м) на АДРЕСА_1 , шляхом самочинного будівництва триповерхової будівлі (частково) за межами об`єкта реконструкції і самоправного зайняття вбиральнь загального користування (туалети) на 2-му та 3-му поверсі та з подальшим їх знесенням на 1-му поверсі, без відповідних рішень Львівської міської ради та правовстановлюючих документів на землю.

Отже, суд приходить до переконання, що будівництво не відповідає погодженим містобудівним умовам та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 на реконструкцію з розширенням існуючих приміщень магазину за рахунок відновлення втраченого об`єму в офіцині будинку АДРЕСА_1 від 21.08.2015 року №118, що підтверджує всі зазначені вище обставини, щодо захоплення земельної ділянки, а також збільшення площі з 78.9 кв.м. до 136.4 кв.м.

Відповідно до п.8 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Також у відповідності до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.

Затверджені містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки прийняті на підставі поданого заявником містобудівного розрахунку у якому наведений відповідний проект будівництва.

Відповідно до п. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень визначено пунктом 1.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 N 76.

За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

Наданий суду відповідачем звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Статтею 106 ЦПК України, встановлено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Частиною 5 вказаної статті встановлено, що у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта від 25 червня 2021 року по нежитлових приміщеннях у будинку АДРЕСА_1 , реконструкція нежитлового приміщення (офіцини) житлового будинку на АДРЕСА_1 , відповідає будівельним, санітарно-технічним та протипожежним нормам, зокрема: п. 2.22, 2.31, 3.2, 3.6, 4.3, 6.1 ДБН В.2.21-5-2005 «Житлові будинки. Основні положення», п. 5.9 ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека об`єктів будівництва», п.8.3, 8.7, 8.8, 10.4, 14.1 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт». Також, зроблено висновок що проводити демонтаж реконструйованого нежитлового приміщення (офіцини) в житловому будинку на АДРЕСА_1 недоцільно, в зв`язку з тим, що демонтажні роботи непередбачувані і можуть привести до руйнування конструктивних елементів основного будинку. Так, демонтаж реконструйованого нежитлового приміщення на АДРЕСА_1 матиме наступні негативні наслідки, а саме: призвести до негативного впливу як приміщень, що знаходяться на другому та третьому поверсі так і тих, що розташовані внизу; призвести до порушення цілісності капітальних стін. Реконструкція нежитлового приміщення житлового будинку на АДРЕСА_1 не обмежує можливість використання за призначенням даного будинку іншими співвласниками в зв`язку з тим, що влаштована в торці будинку на 1му, 2-му та 3-му поверсі 3-х поверхового житлового будинку зі сторони внутрішнього подвір`я і не порушує прав інших співвласників в користуванні і можливості проведення ремонтно-будівельних робіт у разі необхідності, що відповідає п.4 ст.357 Цивільного кодексу України. Однак, вказаний висновок спеціаліста не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Як вбачається в наданому представником відповідача звіті про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта, такий не є судовим висновком експерта, та останній не був повідомленим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Суд звертає увагу, що висновки експерта повинні базуватися на об`єктивному дослідженні об`єктів та достовірній інформації.

Крім того, судом було встановлено, що ОСОБА_4 при будівництві об`єкта за адресою АДРЕСА_1 здійснено незаконне захоплення земельної ділянки комунальної власності чим грубо порушено права територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, які підлягають відновленню. При здійсненні такого будівництва, відповідач зобов`язаний був отримати всі передбачені законодавством дозволи на таке будівництво, що ОСОБА_4 зроблено не було.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Галицького районного суду міста Львів від 20 серпня 2020 року, шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення (загальною площею 136, 4 кв.м) в будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (номер запису про право власності 18731594 від 25.01.2017 року), яке належить ОСОБА_4 , продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Щодо матеріалів інвентаризаційної справи.

Суд вважає за необхідне повернути матеріали реєстраційної справи №101 на приміщення за адресою АДРЕСА_1 , до Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації.

Щодо судового збору.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4202 грн., який сплачений позивачем при подачі позову до суду та 1051 грн за заяву про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов Львівської міської ради до ОСОБА_4 , за участі третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про скасування державної реєстрації права власності з одночасним припиненням речових прав та зобов`язання здійснити перебудову, - задовільнити повністю.

Скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення (загальною площею 136,4 кв.м) в будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101 (номер запису про право власності 18731594 від 25 січня 2017 року) з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_4 на нежитлове приміщення в будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -101.

Зобов`язати ОСОБА_4 провести перебудову об`єкта загальною площею 136,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 у відповідності до містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 , затверджених Управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради 21 серпня 2015 року за №118.

Заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Галицького районного суду міста Львів від 20 серпня 2020 року, шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення (загальною площею 136, 4 кв.м) в будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (номер запису про право власності 18731594 від 25.01.2017 року), яке належить ОСОБА_4 , продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Повернути матеріали реєстраційної справи №101 на приміщення за адресою АДРЕСА_1 , до Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Львівської міської ради судовий збір в розмірі 4202 грн., та 1051 грн за заяву про забезпечення позову.

Повний текст рішення проголошено 29 жовтня 2021 року.

Позивач:

Львівська міська рада, м. Львів, пл. Ринок, 1, 79006, .

Відповідач:

ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Треті особи:

ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 : 79008.

ОСОБА_3 , АДРЕСА_4 : 79008.

ОСОБА_6 , АДРЕСА_5 : 79008.

ОСОБА_7 , АДРЕСА_6 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Л.Д. Фролова