У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"01" листопада 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В. вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , в інтересах якої діє опікун ОСОБА_4 , про зміну строку стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулись позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 , в інтересах якої діє опікун ОСОБА_4 , про зміну строку стягнення аліментів.

Згідно заявлених вимог, позивачі просять суд: «звільнити суд від обов`язку отримання матір пожиттєво згідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва, (суддя

Чех Н.А.) у цивільній справі №755/2565/17 за позовом ОСОБА_5 , яка дії в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення аліментів і додаткових витрат позовні вимоги задоволені частково та стягнуто з відповідачів аліменти на користь позивача-опікуна на утримання недієздатної матері ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини всіх доходів, починаючи з 14.02.2017 р. пожиттєво (довічно); відмінити стягнення аліментів з позивача ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) і ( ОСОБА_2 ) на утримання недієздатної матері ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/6 частини всіх доходів до 1/10 частини всіх доходів на строк не більше трьох років».

Вказану позовну заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до частин 1, 2 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним уст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що вона не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В роз`ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний Суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Відповідно до ч.1, 2 ст 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Проте позовні вимоги не відповідають вказаним вимогам закону.

Перша вимога викладена позивачами як «звільнити суд від обов`язку отримання матір пожиттєво згідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва, (суддя Чех Н.А.) у цивільній справі №755/2565/17 за позовом ОСОБА_5 , яка дії в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення аліментів і додаткових витрат позовна вимоги задоволені частково та стягнуто з відповідачів аліменти на користь позивача-опікуна на утримання недієздатної матері ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини всіх доходів, починаючи з 14.02.2017 р. пожиттєво (довічно)», проте позивачі не наділені правом вимоги про звільнення суду від будь-якого обов`язку.

Друга вимога викладена позивачами як «відмінити стягнення аліментів з позивача ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) і ( ОСОБА_2 ) на утримання недієздатної матері ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/6 частини всіх доходів до 1/10 частини всіх доходів на строк не більше трьох років» та фактично містить одночасно суперечливі вимоги: відміну стягнення аліментів та зменшення розміру.

Крім того перша та друга вимоги позову не узгоджуються між собою та суперечать одна іншій.

Отже зміст позовних вимог підлягає уточненню.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єктів та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, регулюються положеннями Закону України «Про судовий збір».

Платником судового збору виступає особа (фізична або юридична), яка звертається до суду ( ст.2 Закону України «Про судовий збір»).

Пільги щодо сплати судового збору, визначені у статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Положеннями п. 2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та складає 908,00 грн.

Як убачається зі змісту прохальної частини позовної заяви, вона фактично містить чотири самостійні вимоги немайнового характеру, оскільки кожним позивачем заявлено дві вимоги: про звільнення від обов`язку утримання матері та про відміну стягнення аліментів.

Зі змісту вимог ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, на виконання ухвали суду, кожен позивач має надати суду оригінал платіжного документа про сплату ним судового збору за вимогами немайнового характеру в розмірі 1 816,00 грн (908 грн *2).

Проте до позовної заяви долучено квитанцію про сплату судового збору в розмір

908,00 грн.

При зверненні з позовом до Дніпровського районного суду міста Києва судовий збір сплачується за наступними реквізитами: рахунок №UA0026005, код банку отримувача №899998, отримувач ГУК у м.Києві/Дніпров.р-н/, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без руху, позивачу необхідно в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені в ній недоліки. Для усунення недоліків позовної заяви позивачі мають подати до суду позовну заяву в новій редакції з урахуванням наведених в даній ухвалі недоліків щодо її змісту, конкретизувавши позовні вимоги та викласти їх у спосіб, що забезпечить поновлення прав позивачів та у спосіб, передбачений законом Кожен позивач має долучити оригінал платіжного документа про сплату судового збору за вимогами немайнового характеру в розмірі 1 816,00 грн (з урахуванням сплаченої позивачами суми судового збору в розмірі 980,00 грн).

До виправленої позовної заяви необхідно додати її копію для вручення відповідачу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 4, 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , в інтересах якої діє опікун ОСОБА_4 , про зміну строку стягнення аліментів - залишити без руху та запропонувати позивачу в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки.

У випадку неусунення недоліків, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я