Справа № 212/7189/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді : Власенко М.Д., з участю секретаря судового засідання: Машошиної Ю.О., розглянувши в порядку ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниці СП Криворізьке локомотивне депо, третя особа Професійна спілка залізничників і транспортних будівельників України Первинна профспілкова організація відокремленого структурного підрозділу Криворізьке локомотивне депо Державного підприємства Придніпровська залізниця про стягнення недоплаченого розміру матеріальної допомоги на оздоровлення,-

встановив:

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом в якому просив стягнути з Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця структурного підрозділу Криворізьке локомотивне депо суму в розмірі 2992,96 грн. недоплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення. В обґрунтування позову вказав, що він працює на підприємстві відповідача з 01.06.2006 року, а з 30.08.2011 року працює на посаді машиніста електровоза. За період з 2017 року по 2019 року позивач неодноразово перебував у щорічних відпустках та отримував матеріальну допомогу на оздоровлення у меншому розмірі, ніж було встановлено умовами Колективного договору.

Він є головою Професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України Первинної профспілкової організації відокремленого структурного підрозділу Криворізьке локомотивне депо Державного підприємства Придніпровська залізниця та 04.09.2020 року профспілка звернулась до заступника регіональної філії Придніпровська залізниця з управління персоналом та соціальної політики Литвинова І.Л. із вимогою щодо приведення у відповідність до чинного законодавства розміру матеріальної допомоги на оздоровлення працівників та здійснення перерахунку з 01.04.2017 року кожному працівнику. Аналогічне питання профспілка ставила у вересні 2019 року, але відповідачем була надана відповідь, що ним застосовується прийнята 31.03.2017 року спільна Постанова керівництва регіональної філії Придніпровська залізниця і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці Букреєва О.В. № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 року, відповідно до якої з 01.04.2017 року замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, застосовано величину 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом. Тобто, відповідачем допущено тривале порушення прав працівників, в тому числі позивача. За період з 20.03.2017 року по 12.04.2017 року йому нараховано допомогу 2678,93 грн.; з 07.05.2018 року по 01.06.2018 року 2709,58 грн., за період з 21.01.2019 року по 13.02.2019 року 2714,46 грн. Загальна сума недоплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення за вказаний період склала 2992,96 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 25 серпня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

28 жовтня 2021 року представник відповідача Соломатіна В.В. до суду надала відзив, у якому позовні вимоги не визнала в повному обсязі, вказуючи, що спір виник з виконання умов Колективного договору, тобто є колективним трудовим спором і справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Відповідно до пункту 3.1.5 Колективного договору на 2011-2012 роки, укладеного між відокремленим структурним підрозділом Криворізьке локомотивне депо та спільним представницьким органом профспілок залізничників і транспортних будівельників України та Вільної профспілки машиністів в особі їх виборного органу, зареєстрованого за № 60/11 від 24.10.2011 року встановлено, що матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника у розмірі відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року. Зокрема, у пункті 5 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-УІІІ від 06.12.2016 року зазначено: Установити, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Закон застосовується як розрахункова величина у колективних договорах та угодах усіх рівнів. Сторонам, які уклали колективні договори і угоди, у тримісячний строк привести норми у відповідність з цим Законом згідно із законодавством. До внесення змін до колективних договорів і угод усіх рівнів щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У відповідності до вищезазначеного спільною вказівкою голови правління Укрзалізниця, члена Правління та голови Профспілки залізничних транспортних будівельників України від 29.03.2017 року № Ц/6-25/713-17 та спільною постановою керівництва регіональної філії Придніпровська залізниця і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 року постановлено застосовувати з 01.04.2017 року замість мінімальної заробітної платі як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом. Крім того вказали, що обов`язковими для суду першої інстанції є висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах лише Верховного Суду, а тому встановлені у Постанові Дніпровського апеляційного суду від 22.04.2020 року обставини у справі № 211/7250/19 не створюють будь-якого обов`язку для суду, що розглядає дану справу.

Представник позивача надала суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності та позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача надала суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, проти позову заперечує з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.06.2006 року працює на підприємстві відповідача, а з 30.08.2011 року на посаді машиніста електровоза в структурному підрозділі Криворізьке локомотивне депо АТ Українська залізниця (а.с.10-11).

Згідно розрахункової відомості про заробітну плату позивача за березень 2017 року, позивачу нараховано матеріальну допомогу до відпустки в розмірі 2678,93 грн. (а.с.12).

Згідно розрахункової відомості про заробітну плату позивача за травень 2018 року, позивачу нараховано матеріальну допомогу до відпустки в розмірі 2709,58 грн. (а.с.13).

Згідно розрахункової відомості про заробітну плату позивача за січень 2019 року, позивачу нараховано матеріальну допомогу до відпустки в розмірі 2714,46 грн. (а.с.15).

06 грудня 2019 року позивач як Голова первинної профспілкової організації Профспілки залізничників і транспортних будівельників України Криворізького локомотивного депо, спільно з Головою профспілкової організації Вільної профспілки машиністів України Криворізького локомотивного депо звернулись до Директора Регіональної філії Придніпровська залізниця та Голови Дорожньої профспілкової організації з письмовою вимогою про врегулювання питання щодо приведення у відповідність до діючого законодавства порядку виплати працівниками підприємства матеріальної допомоги на оздоровлення (а.с.18).

Згідно відповіді Заступника директора регіональної філії Придніпровська залізницяАТ Українська залізниця та Заступника голови Дорпрофсожу, спільною постановою керівництва регіональної філії Придніпровська залізниця та президії Дорпрофсожу від 31.03.2017 року № Н32/20, П-4-5г з 01.04.2017 року замість величини мінімальна заробітна плата встановлено 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб (а.с.19).

04.09.2020 року Профспілка в особі голови Кулешова А.В. звернулася до Заступника Регіональної філії «Придніпровська залізниця» з управління персоналом та соціальної політики Литвинової І.Л. із вимогою вих. №109 щодо приведення у відповідність до чинного законодавства розміру матеріальної допомоги на оздоровлення до вказаних в діючих колективних договорах та щодо здійснення перерахунку матеріальної допомоги на оздоровлення з 01.04.2017 року по теперішній час кожному працівнику та щодо повернення незаконно недоплаченої частки зазначеної допомоги (а.с. 20).

Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно ст. 10 КЗпП України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Відповідно до ст. 13 КЗпП України та ст. 7 Закону України Про колективні договори і угоди, зміст колективного договору визначається сторонами.

Статтею 13 КЗпП України визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій і т.і.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії.

Згідно ст.18 КЗпП України, положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Як вбачається із матеріалів справи, пунктом 3.1.5 Колективного договору на 2011-2012 роки, укладеного між відокремленим структурним підрозділом Криворізьке локомотивне депо та спільним представницьким органом профспілок залізничників і транспортних будівельників України та Вільної профспілки машиністів в особі їх виборного органу, зареєстрованого за № 60/11 від 24.10.2011 року, який є чинним станом на 2019 року, встановлено, що матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника у розмірі 40% відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги (а.с.15-16).

Відповідно до спільної Постанови керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці Букреєва О.В. № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 року постановлено застосовувати з 01.04.2017 року замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом.

Законом України Про державний бюджет України на 2017 рік, тобто станом на момент прийняття спільної Постанови керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці Букреєва О.В. № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 року, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3200 грн.

Законом України Про державний бюджет України на 2017 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, був встановлений на рівні 1600 грн., а отже 125% прожиткового мінімуму для працездатних осіб становило 2000 грн., в той час як розмір мінімальної заробітної плати по Україні був встановлений на рівні 3200 грн.

Законом України Про державний бюджет України на 2018 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць,був встановлений на рівні 1762 грн., а отже 125% прожиткового мінімуму для працездатних осіб становило 2205,50 грн., в той час як розмір мінімальної заробітної плати по Україні був встановлений на рівні 3723 грн.

Законом України Про державний бюджет України на 2019 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, був встановлений на рівні 2007 грн., а отже 125% прожиткового мінімуму для працездатних осіб становило 2508,75 грн., в той час як розмір мінімальної заробітної плати по Україні був встановлений на рівні 4173 грн.

Згідно з п. 1.4 Колективного договору, зміни і доповнення до колективного договору, що не погіршують соціального та економічного становища працівників депо, вносяться протягом строку його дії за погодженням сторін на спільному засіданні керівництва депо і профспілкових комітетів, а всі інші на конференції трудового депо.

Отже, Спільна постанова керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці Букреєва О.В. № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 року, якою прийнято рішення про застосовування з 01.04.2017 року розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат, передбачених колективними договорами, величини 125% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом замість величини «не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги», призвела до погіршення становища працівників порівняно із законодавством.

Виходячи зі змісту п. 1.4 Колективного договору, зміни і доповнення до колективного договору, що призводять до погіршення соціального становища працівників, повинні були прийматися на конференції трудового депо, а отже самостійне вирішення керівництвом регіональної філії «Придніпровська залізниця» разом з головою Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці питання щодо застосування розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат, передбачених колективними договорами суперечить вимогам Колективного договору, а отже не підлягає застосуванню при визначні розміру матеріальної допомоги на оздоровлення величина 125% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом.

Відповідно до ст. 9 КЗпП України, умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.

Ст. 9 КЗпП не вимагає будь-якої процедури визнання недійсними умов договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством. Вона безпосередньо оголошує такі умови недійсними і не вимагають судової процедури визнання їх недійсними.

Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач попереджав позивача про погіршення існуючих умов оплати праці.

Суд також вважає, що прийняття Закону України Про внесення змін до законодавчих актів України № 1774-УІІІ від 06.12.2016 року не створює юридичних наслідків та перешкод для застосування п. 3.1.5 Колективного договору в частині виплати допомоги на оздоровлення, оскільки питання виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, умови виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, обставини, за яких вона виплачується, а також кому саме вона може бути виплачена першочергово, визначається виключно Колективним договором.

Таким чином, під час розрахунку та виплати позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення підлягають застосуванню вимоги п. 3.1.5 Колективного договору, згідно якого матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника у розмірі 40% відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, яку обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги.

Суд відхиляє доводи представника відповідача в тій частині. Що заявлений спір є колективним трудовим спору та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки ознак такого спору зі змісту встановлених судом правовідносин між сторонами не встановлено.

Твердження представника відповідача щодо правомірності проведених виплат матеріальної допомоги, які викладені ним у відзиві на позовну заяву, суд також відхиляє, оскільки жодних доказів на спростування доводів позивача та підтвердження правомірності проведених виплат, суду не надано.

Перевіривши наведені позивачем розрахунки, суд погоджується з ними і вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню недоплачена сума матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 2992,96 грн., яка складається з:

- 521 гривні недоплаченої допомоги за 2017 рік (3200 грн. 2678,93 грн.);

-1013,42 гривень недоплаченої допомоги за 2018 рік (3723 грн. 2709,58 грн.),

- 1458,54 гривень недоплаченої допомоги за 2019 рік (4173 грн. - 2714,46 грн.).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням результатів розгляду справи, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 908 грн., оскільки позивач звільнений від його сплати.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На виконання вказаних вимог закону, позивачем надано договір про надання правової допомоги від 06.08.2021 року № 06/08, укладений ним з адвокатом Товкун А.В.; Акт про надання правової допомоги від 06.08.201 року, у якому міститься опис наданих послуг, а також квитанцію № 931246 від 06.08.2021 року про оплату послуг адвокату Товкун А.В. в розмірі 1850 грн.

Вивчивши вказані докази, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 1850 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 13, 18, 97 КЗпП України, ст.ст.12,13,81,258,259,263,265,268, ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниці СП Криворізьке локомотивне депо, третя особа Професійна спілка залізничників і транспортних будівельників України Первинна профспілкова організація відокремленого структурного підрозділу Криворізьке локомотивне депо Державного підприємства Придніпровська залізниця про стягнення недоплаченого розміру матеріальної допомоги на оздоровлення - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниці структурний підрозділ Криворізьке локомотивне депо на користь ОСОБА_1 недоплачену матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 2992 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 96 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 1850 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниці структурний підрозділ Криворізьке локомотивне депо на користь держави судовий збір 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниці структурний підрозділ Криворізьке локомотивне депо, , місце знаходження: м. Дніпро, вул. Серафимовича, 97.

Третя особа: Професійна спілка залізничників і транспортних будівельників України Первинна профспілкова організація відокремленого структурного підрозділу Криворізьке локомотивне депо Державного підприємства Придніпровська залізниця, , місце знаходження: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Серафимовича, 97.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 01 листопада 2021 року.

Суддя: М.Д.Власенко