Справа № 627/638/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2021 р. смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Бугаєнко І.В.,

за участі секретаря Сургай М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Краснокутськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (м. Харків), ОСОБА_2 про зняття арешту з майна -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Краснокутського районного суду Харківської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (м. Харків), ОСОБА_2 в якому позивач просить суд зняти арешт з майна, зареєстрований 11.04.2008 року, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, підставою обтяження є постанова про відкриття виконавчого провадження №7030948 від 11.08.2008 року Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області на невизначене майно, все майно в межах 5517,06 грн. власника ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 12.07.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник позивач адвокат Коваленко О.В. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить судове засідання провести у її відсутність, у разі закриття провадження просить повернути сплачену позивачем суму судового збору.

Представник відповідача - Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (м. Харків) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься заява з проханням розглянути справу без участі представника, позов підтримують.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомила.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження, виходячи з наступного.

У частині першій статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон N 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового

провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових

осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у

цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та

інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у

спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими

нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону

та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону

підлягають примусовому виконанню (далі - рішення)

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 5 Закону N 606-XIV державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством.

Частиною шостою статті 55 Закону N 606-XIV передбачено, що арешт застосовується 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає

наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно,

що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з під арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19).

Як вбачається з довідки ВП-спецрозділ від 14.06.2021 року виконавче провадження №7030948 відкрите Краснокутським РВДВС ГТУЮ у Харківській області від 11.04.2008 року на підставі виконавчого листа виданим Соломянським районним судом м. Києва від 19.02.2008 у справі №2-4124-1/07, завершено фактичним повним виконанням рішення від 26.12.2014 року. Боржником у даному виконавчому провадженні значиться позивач по справі ОСОБА_1 (а.с. 9).

Відповідно до інформаційної довідки № 5060/19.20-79 наданої Краснокутським районним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), від 15.06.2021 року на імя позивача, вбачається, що виконавче провадження про стягнення з нього матеріальної шкоди закінчено 26.12.2014 року по п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та знищено за строком давності. Зазначено, що зняти арешт в межах виконавчого провадження, який був накладений державним виконавцем в 2008 році не має можливості, та рекомендовано звернутися до суду з заявою про зняття арешту з майна. Аналогічна інформація міститься і в заяві відповідача - Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) за №6734/19.20-78 від 27.07.2021 року (а.с. 11, 23).

Пред`явлення позивачем позову про зняття арешту з майна в даному випадку не ґрунтується на вимогах закону, оскільки у цьому випадку законом передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, відтак, подана позивачем заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України відповідно до якої суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 29 липня 2020 року в справі № 161/3171/19, від 20 січня 2021 року в справі № 157/298/19, від 24 травня 2021 року в справі № 712/12136/18, від 16 червня 2021 року в справі № 473/4773/19.

Таким чином, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки арешт накладено на майно ОСОБА_1 , який є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому він не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 1 ст. 256 ЦПК України). Відтак, позивач не позбавлений можливості оскаржити винесену державним виконавцем постанову про арешт коштів боржника в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Щодо клопотання позивача про повернення суми сплаченого ним судового збору при подачі даного позову, суд зазначає наступне.

Згідно з п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, враховуючи, що провадження у справі закрито на тій підставі, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а при подачі позову ОСОБА_1 , сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн., про що свідчить квитанція 00..1 від 22.06.2021 року, суд дійшов до висновку про доцільність повернення сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 255, 256, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (м. Харків), ОСОБА_2 про зняття арешту з майна закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області, місцезнаходження: 61166 м. Харків, вул. Бакуліна, 18 повернути ОСОБА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , сплачений ним судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп., квитанція № 00..1 від 22.06.2021 р.

Оригінал квитанції 00..1 від 22.06.2021 року про сплату судового збору у розмірі 908,00 грн. повернути ОСОБА_1 , залишивши у справі її копію.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: І. В. Бугаєнко