Справа № 453/1302/21
№ провадження 2/453/473/21
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2021 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Брони А.Л.,
секретаря судового засідання Бендеш А.І.,
без учасників справи,
розглянувши у залі суду у місті Сколе Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
16.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ФОП ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з останнього на його користь грошові кошти в сумі 13 713 грн. 18 коп., з яких 9 000 грн. сума основного боргу , 1 529 грн. 01 коп. пеня, 963 грн. 86 коп. 3% річних, 2 220 грн. 31 коп. інфляційні втрати та судові витрати.
20.09.2021 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.
23.09.2021 року позивачем ОСОБА_1 усунуті недоліки, зазначені в ухвалі.
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л. від 29.09.2021 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі.
Розгляд справи відбувся 28.10.2021 року без учасників справи.
Позовна заява обгрунтована тим, що 18 вересня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроінвестсіті» на розрахунковий рахунок фізичної особи підприємця ОСОБА_2 платіжним дорученням № 547 були перераховані кошти в сумі 9 000 грн. за товар тирсу хвойних порід, проте всупереч домовленостям товар не був поставлений.
09 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроінвестсіті» та ОСОБА_1 на підставі ст. ст. 512, 519 ЦК України укладено договір Цесії (відступлення прав вимоги), за яким право вимоги щодо повернення вищевказаної валютно-грошової операції перейшло від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроінвестсіті» до ОСОБА_1 .
Відповідно до предмета вказаного Договору, Цедент передав Цесіонарієві, а Цесіонарій набув право вимоги, належне Цедентові і стає Кредитором (Покупцем) за валютно-грошовою операцією згідно платіжного доручення № 574 від 18.09.2018 року. В даному випадку до позивача перейшли права вимоги Цедента в обсязі та на умовах, що існували на момент укладення Договору купівлі-продажу, в тому числі право вимагати від боржника належного та реального виконання обов`язків щодо передачі товару або повернення сплачених за товар коштів.
З метою досудового врегулювання спору, 08 вересня 2021 року позивачем було скеровано претензію, однак відповідачем не було вчинено жодних дій щодо повернення коштів, що в свою чергу змушує позивача звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Відповідач ФОП ОСОБА_2 про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву не подав.
У зв`язку з викладеним судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч.3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутності сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено в судовому засіданні, 18 вересня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроінвестсіті» на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2 перераховано кошти в сумі 9 000 грн. за товар, а саме тирсу (хвойну), згідно рахунку від 17.09.2018 року, що підтверджується копією платіжного доручення № 574 від 18 вересня 2018 року.
Відповідно до Договору Цесії (відступлення права вимоги) від 09 липня 2021 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроінвестсіті», в особі заступника директора Стухляк Лесі Ярославівни, що діє на підставі довіреності (надалі іменується «Цедент»), з однієї сторони, та ОСОБА_1 (надалі іменується «Цесіонарій»), з другої сторони, які разом іменуються Сторони, а окремо Сторона, керуючись статтями 512-519 Цивільного кодексу України, уклали цей Договір про наступне, зокрема:
- Цедент передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває право вимоги, належне Цедентові, і стає Кредитором (Покупцем) за валютно-грошовою операцією, згідно платіжного доручення №574 від 18 вересня 2018 року, згідно якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроінвестсіті» перерахувало ФОП ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 9 000 грн. за тирсу (хвойну);
- до Цесіонарія переходять зазначені вище права вимоги Цедента в обсязі та на умовах, що існували на момент укладення Договору купівлі-продажу, в тому числі переходить право вимагати від Боржника належного та реального виконання обов`язків щодо передачі товару або повернення сплачених за товар коштів.
09 липня 2021 року заступником директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроінвестсіті» Стухляк Л.Я. було скеровано відповідачу ФОП ОСОБА_2 повідомлення про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроінвестсіті» за Договором Цесії (відступлення права вимоги) від 09 липня 2021 року, відступило ОСОБА_1 право вимоги, що виникло на підставі валютно-грошової операції, згідно платіжного доручення № 574 від 18 вересня 2018 року на підставі рахунку від 17.09.2018 року за товар тирсу (хвойну) та зазначено реквізити нового кредитора.
08.09.2021 року на адресу відповідача була надіслана претензія позивача з вимогою щодо повернення суми боргу в розмірі 9 000 грн. - як основного боргу, 1 615 грн. 56 коп. пені, 803 грн. 34 коп. 3% річних та 1 881 грн. 02 коп. інфляційних втрат.
Відповідно до ст. 52 ЦК України, фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
Станом на день розгляду справи зобов`язання відповідача перед позивачем не є виконаним. Даний факт відповідачем не було спростовано під час розгляду справи шляхом подання відзиву, а також належних і допустимих доказів, які б підтверджували належне виконання зобов`язання.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Позивач виконав свій обов`язок як покупця та 18.09.2018 року на розрахунковий рахунок відповідача ФОП ОСОБА_2 , як продавця, перерахував кошти в сумі 9 000 грн. за товар, а саме тирсу (хвойну), згідно рахунку від 17.09.2018 року.
Однак відповідачем, всупереч домовленості з позивачем, належним чином умови договору не виконано та не поставлено товару, а саме тирсу (хвойну).
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно розрахунку позивача, загальна сума заборгованості ФОП ОСОБА_2 становить 13 713 грн. 18 коп., з яких: 9 000 грн. основного боргу, 1 529 грн. 01 коп. - пені, 963 грн. 86 коп. 3% річних та 2 220 грн. 31 коп. інфляційних втрат.
Суд погоджується з вказаним розрахунком оскільки вважає, що такий відповідає вимогам закону та звертає увагу на те, що доказів, які б спростували факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем, як і доказів невірності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, останнім не надано.
Враховуючи вище наведене, та зважаючи на відсутність письмових заперечень відповідача проти позову, з урахуванням встановлених обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 13 713 грн. 18 коп., з яких: 9 000 грн. основного боргу, 1 529 грн. 01 коп. - пені, 963 грн. 86 коп. 3% річних та 2 220 грн. 31 коп. інфляційних втрат.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Так, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнений на підставі п.8 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд доходить до висновку про те, що судові витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду слід стягнути з відповідача на користь держави, в розмірі 908 гривень 00 копійок.
Крім того, відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
В матеріалах справи наявний лише ордер на надання правничої (правової) допомоги позивачу адвокатом Трофімовим Р.В., виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 15.08.2021 року, однак договір про надання правової допомоги, а також документи, які б свідчили про розмір та оплату наданої правової допомоги, відсутні.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оскільки стороною позивача документально не підтверджено витрати на таку.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 141, 137, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 625 ЦК України, суд-
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ФОП ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_2 - заборгованість в сумі 13 713 грн. 18 коп., яка складається з основного боргу 9 000 (дев`ять тисяч) грн., 1 529 (одна тисяча п`ятсот двадцять дев`ять) грн. 01 коп. - пені, 963 (дев`ятсот шістдесят три) грн. 86 коп. 3% річних та 2 220 (дві тисячі двісті двадцять) грн. 31 коп. інфляційних втрат.
Стягнути з ФОП ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави - судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ФОП ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя