Номер провадження: 22-ц/813/7367/21
Номер справи місцевого суду: 496/675/19
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокар 777» на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 02 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокар 777», третя особа ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

20.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Автокар 777», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 111 679,75 грн. та моральної шкоди 50 000,00 грн., завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП). Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу та проведення експертизи у розмірі 30 000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 1885, 20 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 12.12.2018 року о 10 год.05 хв. ОСОБА_2 , який працює водієм у ТОВ «Автокар 777», та керуючи вантажним автомобілем MAN TGA, державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом WieLton NW3, державний номер НОМЕР_2 , по Київському шосе 8/1 Біляївського району Одеської області перед початком руху задньою ходою, не впевнився в безпеці руху, в результаті чого допустив наїзд на припаркований позаду автомобіль Mercedes-Benz CLA державний номер НОМЕР_3 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 11.01.2019 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно висновку судового експерта вартість матеріальної шкоди власнику Mercedes-Benz CLA внаслідок ДТП, складає 211 679,75 грн.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля MAN TGA, державний номер НОМЕР_1 та напівпричепу WieLton NW3, державний номер НОМЕР_2 - ТОВ «Автокар 777», була застрахована у ПАТ СК «Країна».

Між позивачем та ПрАТ СК «Уніка» було укладено договір про пряме врегулювання завданих збитків і ПрАТ СК «Уніка», замість страховика ПАТ СК «Країна», 07.02.2019 року, виплатило страхове відшкодування у розмірі 99 000,00 грн. за мінусом франшизи у розмірі 1000,00 грн. на розрахунковий рахунок ПрАТ «Одеса Авто».

Посилаючись на те, що в результаті ДТП, страховиком відшкодовано лише частину заподіяної матеріальної шкоди, в межах ліміту страхової відповідальності, розмір матеріальної шкоди перевищує страхову виплату, позивач просив задовольнити його позовні вимоги.

Представник відповідача ТОВ «Автокар-777» подав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем додані до позовної заяви висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 14-19 від 23.01.2019 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику вказаного автомобіля Mercedes-Benz CLA, державний номер НОМЕР_3 , складає 211 679,75грн. (а.с.42-45).

У відзиві також зазначено, що відповідно до дослідження, проведеного 12.12.2018 року, на замовлення ПрАТ СК «Уніка», вартість матеріального збитку, заподіяного власнику Mercedes-Benz CLA, державний номер НОМЕР_3 , складає 197 189,93 грн. Однак, позивачем не надано договору на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, відповідача не було повідомлено про проведення зазначеного дослідження.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що ним було надано висновок № 14-19 від 23.01.2019 року судового експерта щодо розміру заподіяної матеріальної шкоди, який відповідає вимогам чинного законодавства. Про час та місце проведення експертизи було повідомлено відповідача та ОСОБА_2 .

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 02.02.2021року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд стягнув з ТОВ «Автокар 777» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 111 679,75 грн., витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 3000,00 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 1177,07 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ТОВ «Автокар 777» ставить питання про скасування рішення Біляївського районного суду Одеської області від 02.02.2021 року, та постановлення нового, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 28.10.2021 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 28.10.2021 року.

Також слід зазначити, що із врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ст.ст. 1166 ч.1, 1167 ч.1 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 12.12.2018 року о 10 год.05 хв. ОСОБА_2 , який працює водієм у ТОВ «Автокар 777», та керуючи вантажним автомобілем MAN TGA, державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом WieLton NW3, державний номер НОМЕР_2 , по Київському шосе 8/1 Біляївського району Одеської області перед початком руху задньою ходою, не впевнився в безпеці руху, в результаті чого допустив наїзд на припаркований позаду автомобіль Mercedes-Benz CLA, державний номер НОМЕР_3 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 29-31).

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 11.01.2019 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу (а.с. 7).

07.02.2019 року ПрАТ СК «Уніка» виплатило страхове відшкодування у розмірі 99 000,00 грн., за мінусом франшизи у розмірі 1000,00 грн., на розрахунковий рахунок ПрАТ «Одеса Авто».

Згідно висновку судового експерта вартість матеріальної шкоди власнику Mercedes-Benz CLA внаслідок ДТП складає 211 679,75 грн. (а.с. 9-17).

Відповідно до акту виконаних робіт від 06.03.2019 року витрати на відновлення Mercedes-Benz CLA внаслідок ДТП склали 203 884,70 грн. (а.с. 63-66).

На момент ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Автокар 777» та працював водієм.

Крім того, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника MAN TGA, державний номер НОМЕР_1 та напівпричепу WieLton NW3, державний номер НОМЕР_2 - ТОВ «Автокар 777», була застрахована у ПАТ СК «Країна» (а.с. 73-74).

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Розмір завданих збитків позивачу, відповідач не спростував.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1ст. ст. 1188 ЦК України).

У відповідності до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не з`ясував характер пошкоджень автомобіля, належного позивачу, які деталі автомобілю були пошкоджені внаслідок ДТП, які деталі потребували заміни, а які - ремонту, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного рішення суду не впливають, а фактично стосуються переоцінки доказів, які були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика), у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

Заявник апеляційної скарги вказує на те, що його не було викликано для технічного огляду пошкодженого транспортного засобу.

З цих підстав слід зазначити, що у Висновку № 14-19 судового експерта наявний витяг з порталу «Укрпошта», відповідно до якого експертом було повідомлено і директора ТОВ «Автокар-777» і заподіювача шкоди ОСОБА_2 про проведення огляду автотранспортного засобу Мерседес, державний номер НОМЕР_3 , 19.12.2018 року, в 11.00 год. із зазначенням адреси огляду (а.с.62).

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідач не навів об`єктивного підтвердження того, що його відсутність під час огляду пошкодженого під час ДТП автомобіля призвела до неправомірності наведених у ремонтній калькуляції розрахунків щодо визначення вартості відновлювального ремонту зазначеного автомобіля. Наведені посилання носять характер припущень, що не можуть бути оцінені та враховані судом.

За правилами ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п. п. 1.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики, власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, в такому разі майнова шкода у вигляді витрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 року у справі №359/2309/17.

Зважаючи на те, що 12.12.2018 року ОСОБА_2 , який працював водієм у ТОВ «Автокар 777», керував вантажним автомобілем MAN TGA, державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом WieLton NW3, державний номер НОМЕР_2 , власником якого є відповідач ТОВ «Автокар 777», у порушення п. 10.1.,10.9, ПДР України, скоїв ДТП, внаслідок якого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що правова відповідальність ТОВ «Автокар 777» на час ДТП була застрахована на суму у розмірі 200 000,00 грн., як власника MAN TGA, державний номер НОМЕР_1 (100 000,00 грн.), так і власника напівпричепом WieLton NW3, державний номер НОМЕР_2 (100 000,00 грн.), оскільки ці доводи є помилковими.

За правилами ст. 36.3 цього Закону у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

При цьому, якщо ДТП сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ.

Таким чином, за правилами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування за шкоду, заподіяну транспортними засобами, що перебували у з`єднанні між собою, в даному випадку - автопоїзд у складі тягача MAN TGA, державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом WieLton NW3, державний номер НОМЕР_2 , можливо стягнути лише за полісом, за яким застрахована відповідальність водія тягача MAN TGA, державний номер НОМЕР_1 , незалежно від того, який саме транспортний засіб з перебувавших в зчепленні здійснив контактування з транспортним засобом позивача.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що відповідно до Акту виконаних робіт № вартість ремонту пошкодженого автомобіля позивача склала 203 844,70 грн., з яких 99 000,00 грн. було сплачено страховиком, а позивач ОСОБА_1 сплатив 104 844,70 грн., однак суд стягнув на користь позивача 111 679,75 грн., також не приймаються до уваги, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до п. 2.4 Методики, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування транспортним засобом (втрати товарної вартості).

Згідно п. 8.3 цієї Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Як вбачається з ремонтної калькуляції № 9994 до висновку експерта № 14-19 від 23.01.2019 року та її зіставленні з Актом виконаних робіт № , позивачем замінено не всі пошкоджені деталі автомобілю Mercedes-Benz CLA, державний номер НОМЕР_3 , у тому числі, не встановлено поперечну балку переднього бампера, вартістю 2454, 36 грн. та облицювання переднє, вартістю 5618, 34 грн. (а.с. 18-20,20 зворот).

Таким чином, враховуючи, що величина товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків), доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Тобто, враховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Автокар 777» не підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокар 777» залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 02 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра