ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

21 жовтня 2021 року

м. Харків

справа № 641/8077/20

провадження № 22-ц/818/3961/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Маімної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря судового засідання Сабельнік Б.В.,

учасники справі :

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Державне підприємство обслуговування повітряного руху України,

треті особи: Харківська первинна профспілкова організація Всеукраїнської профспілки «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання щодо надання згоди профспілковою організацією на звільнення ОСОБА_1 у цивільній справі за апеляційними скаргами Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2021 та додаткове рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2021 року, ухваленими у складі головуючого судді Боговського Д.Є.,

У С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Харківського регіонального структурного підрозділу Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (надалі Украерорух) за № 229/о від 14.09.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади провідного юрисконсульта у зв`язку зі скороченням штату, поновити її на посаді з 15.09.2020 та стягнути з Украерорух на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.09.2020 по день ухвалення рішення суду та моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн., відшкодувати судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 працювала на Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України з 27.12.2001 на посаді юрисконсульта. В період з 01.01.2012 по 13.01.2017 обіймала посаду провідного юрисконсульта Харківського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України. Наказом № 14/о «З особового складу» від 13.01.2017 її звільнено з роботи з посади провідного юрисконсульта згідно з п. 6 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі №641/397/17-ц від 21.12.2018, яке залишено в силі постановою Харківського апеляційного суду від 28.03.2019, визнано незаконним та скасовано наказ по Харківському регіональному структурному підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 13 січня 2017 року №14/о «З особового складу». ОСОБА_1 поновлено на роботі та стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.01.2017 року по 21.12.2018 включно в сумі 438481 грн 85 коп та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 22.12.2018 прийнято наказ Харківського РСП № 672/о від 22.12.2018 «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » та до трудової книжки позивача внесено запис про поновлення її на посаді провідного юрисконсульта. 10.06.2019 відповідачем прийнято наказ № 252/о , яким ОСОБА_1 , звільнено з посади провідного юрисконсульта з 11.06.2019, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі №641/5563/19-ц від 13.03.2020 (додаткові рішення від 16.03.2020 та від 28.08.2020), визнано незаконним та скасовано наказ по Харківському регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 10.06.2019 ОСОБА_1 поновлено на роботі та стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.01.2017 по 21.12.2018 включно, в сумі 438481,85 грн., та моральну шкоду в розмірі 10 000, 00 грн. Наказом від 16.03.2020 ОСОБА_1 поновлено на посаді провідного юрисконсульта. Однак, з цього часу її фактично не допустили до роботи: позивачу не надавалися доручення про виконання певних задач, обумовлених її посадовою інструкцією, тривалий час її робоче місце не було обладнане, ОСОБА_1 не було надано доступу до програм, що забезпечують обмін документами на підприємстві, не оформлено довіреність на представництво інтересів підприємства, тощо. На неодноразові звернення з цих питань позивач отримувала відповідь , що вона все одно тут працювати не буде. Наказом від 14.09.2020 ОСОБА_1 звільнено з роботи 14.09.2020, згідно п. 1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату.

Звільнення ОСОБА_1 є протиправним, наказ про звільнення - таким, що має бути визнаний незаконним, а позивачка - поновлена на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В Украерорусі змін в організації виробництва і праці, які могли потягнути за собою необхідність скорочення штату станом на 16.03.2020 (прийнято рішення про виключення посади провідного юрисконсульта зі штатного розпису Харківського РСП) не відбувалося. Заходи щодо скорочення штату працівників відповідачем не проводилися. Рішення про скорочення посади провідного юрисконсульта, яку займала позивач, приймалося з особистих мотивів, без відповідних об`єктивних передумов, у відповідача відсутнє будь-яке техніко-економічне обґрунтування скорочення чисельності або штату працівників, зокрема, посади провідного юрисконсульта. Наказ (розпорядження) про скорочення чисельності або штату із зазначенням причин проведення скорочення штату або зменшення чисельності працівників уповноваженою особою Украероруху не приймався, наказ (розпорядження) про попередження конкретних осіб про звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП не пізніше ніж за 2 місяці до звільнення уповноваженою особою Украероруху не приймався.

Посилання відповідача у якості підстав для скорочення позивачки на те, що посада провідного юрисконсульта «не передбачена організаційною структурою Харківського РСП» не є законною підставою для її звільнення відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. В Харківському РСП Украероруху існують посади не передбачені організаційною структурою Харківського РСП, затвердженою директором Украероруху 07.11.2017 та введеною в дію наказом Украероруху від 27.12.2017 №518 «Про введення в дію організаційних структур РСП та затвердження кількості штатних одиниць структурних підрозділів РСП (без служб ОПР)», відносно яких рішення про виключення їх зі штатного розпису не приймалося. Тобто відсутність посади в організаційній структурі та перевищення затвердженої кількості штатних одиниць відносно Харківського РСП Украероруху не є підставою для їх скорочення.

Відповідно до організаційної структури Харківського РСП Украероруху, затвердженої директором Украероруху 07.11.2017 та введеною в дію наказом Украероруху від 27.12.2017 № 518 «Про введення в дію організаційних структур РСП та затвердження кількості штатних одиниць структурних підрозділів РСП (без служб ОПР)», у структурі Харківського РСП Украероруху передбачено посаду «юрисконсульт (за категоріями)». В липні 2020 року з підприємства звільнився ОСОБА_3 , який займав посаду юрисконсульта в Харківському РСП. Відповідачем наказом № 698 від 07.07.2020 затверджено зміни до штатного розпису Харківського РСП, затвердженого наказом №21 від 11.01.2019 р., яким виключено з 10.07.2020 р. зі штатного розпису Харківського РСП посаду «юрисконсульт». Позивач зверталася до адміністрації із заявою про переведення її на вакантну посаду «юрисконсульта» після звільнення ОСОБА_3 , однак 10.07.2020 в канцелярії підприємства відмовилися приймати її заяву, а після направлення відповідної заяви поштою, позивачу було надано письмову відмову у переведенні.

Відповідач порушив вимоги законодавства про працю щодо переважного права працівників на залишення на роботі. Станом на момент прийняття рішень про скорочення посади провідного юрисконсульта та звільнення ОСОБА_1 на підприємстві (зокрема в РСП) були працевлаштовані юрисконсульти. Крім того, позивачку звільнено з порушенням ч. 1 ст. 43 та ч. 2 ст. 252 КЗпП України, оскільки вона є членом профспілкової організації - Харківської ППО ВП «ФПАРРІЗУ». З 12.05.2016 ОСОБА_1 також є членом виборного профспілкового органу зазначеної організації - профспілкового комітету. Про обрання ОСОБА_1 до профспілкового комітету відповідачу відомо з травня 2016 року. У лютому 2019 року профспілкою відповідні зміни було внесено до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що також повідомлено адміністрацію підприємства. Отже, звільненню ОСОБА_1 мало передувати надання попередньої згоди виборного органу, членами якого вона є - профспілковий комітет Харківської ППО ВП «ФПАРРІЗУ» та Центральна Рада Всеукраїнської профспілки «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України». Відповідач звернувся до голови профкому Харківської ППО ВП «ФПАРРІЗУ» з поданням, однак отримав відмову у погодженні звільнення, до Центральної Ради ВП «ФПАРРІЗУ» він не звертався взагалі.

Розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 обґрунтований тим, що в результаті звільнення вона втратила джерело доходу, було порушено її соціальні зв`язки, вона відчувала на постійну тривогу. Оскільки позивачка працювала на підприємстві з 2001 року, тобто більше 17 років, все її життя, друзі та інші соціальні зв`язки, так чи інакше пов`язані з її роботою на підприємстві, в тому числі місце проживання позивача орієнтовано на місце її роботи. Наслідки незаконного звільнення посилюються й тим, що це третє звільнення позивача, про що зазначалося вище. Після першого звільнення позивач більше двох років займалася захистом своїх порушених прав в судовому порядку. Вдруге позивача було звільнено через півроку після поновлення. Після поновлення у березні 2020 року позивача знову менш ніж за півроку було звільнено. Таке відношення адміністрації підприємства до прав та інтересів позивача межує з категорією «булінг» та свідчить про її дискримінацію, та породжує відчуття безпорадності, втрату відчуття захищеності, психологічної та фізичної безпеки.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Харківського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 229/о від 14.09.2020 «Про звільнення працівника Харківського РСП у зв`язку зі скороченням штату» щодо звільнення ОСОБА_1 з посади провідного юрисконсульта. Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного юрисконсульта Харківського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з 15.09.2020. Стягнуто з Украерорух на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.09.2020 по 12.04.2021 включно у сумі 198006,20 грн. Стягнуто з Украерорух на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. В іншій частині вимог позов залишений без задоволення. Стягнуто з Украерорух на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1681 грн 60 коп. Рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць.

Додатковим рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення. Стягнуто з Украерорух на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 46000 грн. Стягнуто з Украерорух на користь держави 1681 грн 60 коп. судового збору.

Додаткове рішення суду мотивоване тим, що на підтвердження понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 46000 грн, нею надані належні та допустимі докази: Договір про надання правничої допомоги від 30.08.2018, Додаткову угоду № 3 від 22.09.2020 до Договору про надання правничої допомоги від 30.08.2018, Акт наданих послуг № 3 від 15.04.2021 до Договору про надання правничої допомоги від 30.08.2018, а також рахунок на оплату від 15.04.2021 на суму 46000,00 грн.. Тому суд дійшов до висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_1 та стягнення заявлених нею витрат з відповідача.

17 травня 2021 року Державним підприємством обслуговування повітряного руху України подана апеляційна скарга на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2021 та на додаткове рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2021 року. Відповідач просить рішення Комінтернівського районного суд м. Харкова від 12 квітня 2021 року та додаткове рішення суду від 23 квітня 2021 скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державним підприємством обслуговування повітряного руху України 15.02.2021 супровідним листом № 22.1-11/394/21 від 12.02.2021, на виконання ухвали суду було надано належним чином завірені копії документів на підставі яких було скорочено посаду «юрисконсульт» у Харківському регіональному структурному підрозділі Украерорух в липні 2020 року, а саме: копію наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади юрисконсульта в Харківському РСП в липні 2020 року, інформацію щодо вакантних посад (вакантної роботи), які могла обіймати (виконувати) ОСОБА_1 з урахуванням її освіти, кваліфікації, досвіду, які існували в період з 01.06.2020 по 14.09.2020 включено на Украерорух, інформацію, чи були передбачені в штатних розписах Украерорух та його структурних підрозділів посади «юрисконсульт» та «провідний юрисконсульт» в період з 26.12.2018 по 14.09.2020 включно, інформацію про розмір виплат ОСОБА_1 , за останні два календарні місяці її роботи на Украерорух, , що передують її звільненню, розраховані відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого КМУ за № 100 від 08.02.2015, за правилами для обчислення середньої заробітної плати для випадку вимушеного прогулу. Однак зазначеним доказам не було надано належної оцінки судом першої інстанції.

Зазначає, що відповідно до наказу Украероруху № 518 від 27.12.2017 «Про введення в дію організаційних структур РСП та затвердження кількості штатних одиниць структурних підрозділів РСП» було затверджено кількість штатних одиниць. Відповідно до вищезазначених змін було видано накази про скорочення штату: наказ №57/0 від 27.09.2018 «З особового складу Сумської служби ОПР»; наказ №37/0 від 16.07.2018 «Про скорочення чисельності (штату) працівників Сумської служби ОПР Харківського РСП Украероуху»; наказ №039/0 від 4.01.2019 «Про скорочення штату працівників Харківського РСП»; наказ №472/0 від 15.09.2015 «Про скорочення штату працівників Харківського РСП»; наказ № 030/К-П від 03.04.2015; наказ №072/К-П від 14.07.2015; наказ № 131/К-П від 26.11.2015; наказ № 021/К-С від 18.03.2015; наказ № 025/К- С від 03.04.2015;Наказ № 75/К-С від 26.11.2015;Наказ № 017/0 від 16.01.2017; наказ № 085/0 від 27.02.2017; наказ № 102/0 від 02.03.2015; наказ № 115/0 від 11.03.2015; наказ № 135/0 від 23.03.2015; наказ №283/0 від 03.06.2015; наказ № 138/0 від 23.03.2015; наказ № 141/0 від 25.03.2015; наказ № 140/0 від 24.03.2015; наказ №237/0 від 13.04.2015; наказ №271/0 від 27.05.2015; наказ №285/0 від 04.06.2015; наказ №288/0 від 05.06.2015; наказ №348/0 від 02.07.2015; наказ № 391/0 від 29.07.2015. Вказує, на те, що відповідно до роз`яснення Міністерства праці та соціальної політики України, надане листом від 07.04.2011 № 114/06/187-11 (https://zakon.rada.gov.ua/rada/show/v0114739-11), скорочення штату працівників та скорочення чисельності працівників - це різні поняття. Чисельність працівників - це списочний склад працюючих, і скорочення чисельності працівників передбачає зменшення їх кількості. Штат працівників - це сукупність посад, встановлених штатним розписом підприємства. Тому скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами. Також відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України, надане листом від 25.01.2011 «Гарантії працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства, установи, організації» (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/n0017323-l 1), скорочення чисельності або штату працівників може бути зумовлене, зокрема, вдосконаленням виробництва, суміщенням професій, зменшенням обсягу виробництва продукції, перепрофілюванням підприємства, установи, організації (далі - підприємство) тощо. Отже при скороченні штату, одночасно можуть вводитися інші посади, спеціальності, професії тощо, в результаті чого кількість працівників може і не зменшуватися, а в окремих випадках навіть збільшуватися. Крім того уважає, посилання суду на відмову надання згоди на звільнення позивача виборним органом профспілки хибним, оскільки вищезазначена відмова повинна бути обґрунтованою. Судом не надано належної оцінки тому факту, що відповідно до вимог ст. 22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», відповідно ст. 49-4 КЗпП України, в установлені строки, адміністрацією Харківського РСП Украероруху було направлено голові профкому ХППО ВП «ФПАРРІЗУ» лист від 12.08.2020 № 22/1-12/265/20 «щодо обґрунтування скорочення подання від 10.07.2020 №22.1-12/210/2019 «про отримання згоди на звільнення працівника, згідно п. 1 ст.40 КЗпП України» Щодо відшкодування моральної шкоди позивачем не надано жодних доказів в обґрунтування своїх вимог.

Крім того, додатковим рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 23.04.2021 було задоволено заяву позивача та стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 46000 грн. Однак, відповідач, не може погодитися із таким рішенням, оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (частини перша-третя статті 12 ЦПК України). Свої витрати позивач підтверджує складеним актом наданих послуг № 3 від 15.04.2021, однак відповідно до п. 4.6. договору, сума гонорару перераховується Клієнтом на поточний рахунок або вноситься готівкою в касу Бюро після набрання відповідним судовим рішенням ухваленого на користь Клієнта законної сили, але не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з моменту виконання (зарахування грошових коштів на рахунок Клієнта або отримання коштів готівкою) такого судового рішення ухваленого на користь Клієнта. Отже, гонорар за прийняття рішення на користь Клієнта підлягає сплаті після набрання рішенням законної сили, у зв`язку з чим наразі, позивач не має можливості надати підтвердження понесення відповідних витрат. Також зазначає, що гонорар в розмірі 46 000 грн., не є співмірним та не надано оригіналів платіжних документів суду на підтвердження сплати послуг на правничу допомогу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, що були предметом дослідження в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що Всеукраїнській профспілці «Федерація профспілок авіаперевізників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» слід запропонувати розглянути питання про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 з посади провідного юрисконсульта Харківського регіонального структурного підрозділу Украерорух у зв`язку зі скороченням штату.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 77, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних права або виконанні обов`язків щодо доказів, а також і інших випадках, передбачених цим Кодексом, зокрема коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подають сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів справи, наказом № 068/о від 16.03.2020 ОСОБА_1 поновлена на роботі на посаді провідного юрисконсульта Харківського регіонального структурного підрозділу Украерорух на виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі № 641/5563/19-ц від 13.03.2020 (додаткові рішення від 16.03.2020 та від 28.08.2020) (т.1 а.с. 46-47).

Наказом № 229/0 від 14.09.2020 ОСОБА_1 звільнено з роботи 14.09.2020 згідно п. 1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату (т.1 а.с. 48).

Як убачається з копії протоколу профспілкової конференції Харківської первинної профспілкової організації ВП «ФПАРРІЗУ» від 12 травня 2016 ОСОБА_1 обрана до профспілкового комітету (т.1 а.с. 49-51). Вказана обставина підтверджується листом Харківської первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» № 141 від 08.02.2019 (т.1 а.с. 52а).

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» ( Закон 1045-XIV ) громадяни України мають право на основі вільного волевиявлення без будь-якого дозволу створювати профспілки, вступати до них та виходити з них на умовах і в порядку, визначених їх статутами, брати участь у роботі профспілок.

Статтею 37 Закону 1045-XIV визначено, що профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не створюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки, який діє в межах прав, наданих цим Законом та статутом профспілки. Якщо на підприємстві, в установі або організації діє кілька первинних профспілкових організацій, представництво колективних інтересів працівників підприємства, установи або організації щодо укладання колективного договору здійснюється об`єднаним представницьким органом, який утворюється цими первинними профспілковими організаціями, за ініціативою будь-якої з них. У цьому випадку кожна профспілкова організація має визначитися щодо своїх конкретних зобов`язань за колективним договором та відповідальності за їх невиконання. Представницький орган утворюється на засадах пропорційного представництва. Первинна профспілкова організація, що відмовилася від участі в представницькому органі, позбавляється права представляти інтереси найманих працівників при підписанні колективного договору.

Відповідно до частини третьої статті 41 Закону 1045-XIV звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї профспілки (об`єднання профспілок).

Відповідно до ч. 9 ст. 43 КЗпП України, якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження у справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Також відповідно до статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 336/5828/16 (провадження № 61- 30894сво18) зазначено, що «як при звільненні члена профспілкової організації без отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (стаття 43 КЗпП України), так і при звільненні члена виборного профспілкового органу без отримання попередньої згоди виборного органу, членом якого він є, а також вищого виборного органу цієї профспілки (стаття 252 КЗпП) суд має зупинити провадження по справі та запитати відповідний орган щодо згоди на звільнення. Відсутність такого рішення під час звільнення працівника сама по собі не є безумовною підставою для його поновлення на роботі, оскільки така згода або незгода на звільнення може бути витребувана судом при вирішенні трудового спору».

Згідно з п. 15 Постанови Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» із змінами та доповненнями, суд встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмові профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів уважає, що оскільки ОСОБА_1 була членом виборного органу профспілки, а запит на надання згоди на звільнення ОСОБА_1 був запитаний лише у профкому Харківської первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України», дозвіл на звільнення ОСОБА_1 належить також запитати у вищого виборного органу цієї профспілки. Викладені вище міркування спростовують заперечення представника Украерорух, висловлені в судовому засіданні в Харківському апеляційному суді, з посиланням на те, що дозвіл вищого виборного органу профспілки у цих правовідносинах не потрібний.

Частиною 2 ст. 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвали, в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 84, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Запропонувати Всеукраїнській профспілці «Федерація профспілок авіаперевізників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» розглянути питання про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 з посади провідного юрисконсульта Харківського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху у зв`язку із скороченням штату.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук