Справа №173/1637/21
Провадження №2/173/811/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Демяненко С.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного провадження, в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

26.08.2021 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , з позовом про розірвання шлюбу до відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27.08.2021 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 27.10.2021 року.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 20 лютого 2013 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 143.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 20 лютого 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 143.

В період шлюбу в них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подружні стосунки між ними розлагодились, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага, стали частими сварки за багатьма життєвими обставинами. Шлюбні відносини і ведення спільного господарства між ними припинено з січня місяця 2021 року. Подальше спільне життя та збереження сім`ї вважає неможливим, що й стало причиною звернення до суду.

В судове засідання позивач не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності згідно якої позовні вимоги визнає .

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що 20 лютого 2013 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 143 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

В період шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження в якому сторони записані батьками дитини.

Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини і спільне проживання з січня місяця 2021 року , відповідач будь-яких заперечень на спростування цього факту не надав , тому даний факт суд вважає встановленим.

Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність між сторонами, взаємопорозуміння, взаємоповаги, взаємодопомоги. Втрата почуття любові один до одного.

Зазначені обставини, на думку суду створюють неможливі умови для подальшого спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, - чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання шлюбу.

Позивач настоює на розірванні шлюбу.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що припинення шлюбних відносин між сторонами має стійкий характер і шлюбні відносини та спільне проживання сторони не бажають відновлювати, а причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України - Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України - Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин протягом тривалого періоду часу, обоє сторін настоюють на розірванні шлюбу, тому виходячи із принципу добровільності (вільної згоди чоловіка і жінки) шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше перебування сторін у шлюбі буде мати наслідком примушення позивача до шлюбних відносин, та втратить одну з основних його підстав - добровільність.

За даних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу.

Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту обраним позивачем та передбаченим нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 113 СК України - особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки сторони не змінювали прізвище в зв`язку з реєстрацією шлюбу питання щодо присвоєння прізвища після розірвання шлюбу не вирішується

Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України - У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову

Так як відповідачем визнані позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе повернути позивачеві 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанції АТ «ОЩАДБАНК» № 45766 від 17.08.2021 року в сумі 454.00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в іншій частині в сумі 454.00 грн. покласти на позивача. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, суд вважає за можливе покласти на відповідача, враховуючи вину обох сторін у розірванні шлюбу.

На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 142, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити

Шлюб, зареєстрований 20 лютого 2013 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 143, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 - розірвати.

Питання про присвоєння прізвища після розірвання шлюбу судом не вирішується.

Після набрання рішенням законної сили його копію направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Кам`янського району Дніпропетровської області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану покласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2 , повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанції АТ «ОЩАДБАНК» № 45766 від 17 серпня .2021 року, в сумі 454.00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні. Оригінал квитанції знаходиться в матеріалах цивільної справи № 173/1637/21 (провадження № 2/173/811/2021)

В іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454.00 грн., покласти на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 27.10.2021 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 01.11.2021 року

Дата набрання законної сили: 27.11.2021 року