Справа № 182/4457/21
Провадження № 2/0182/2458/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.10.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Нікополя в особі Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, посилаючись на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 (в свідоцтві про її народження в графі «батько» останній не вписаний), який при житті залишив на її ім`я заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Колядою Ю.А. 08 жовтня 2014 року за реєстровим номером 930. Згідно заповіту, ОСОБА_2 все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що він законно буде мати право, а також усі права та обов`язки на це майно, заповідав їй. Вона поховала свого батька ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . 12 квітня 2016 року вона звернулась своєчасно з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори. Надавши копії правовстановлюючих документів державному нотаріусу на житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме: свідоцтво про право власності від 29 листопада 1995 року на Ѕ частину домоволодіння та свідоцтво про право на спадщину за законом від 29 листопада 1995 року, дізналась, що вказана нерухомість зареєстрована за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , і є матір`ю ОСОБА_2 , при житті залишивши на нього заповіт. В свою чергу, вона надала державному нотаріусу довідку про те, що ОСОБА_2 на день смерті своєї матері ОСОБА_3 фактично проживав з нею, але зареєстрований був за іншою адресою і, відповідно, фактично прийняв спадщину після своєї матері, але не встиг оформити. В зв`язку з цим вона отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням зазначеного, вона своєчасно прийняла спадщину, є законною і єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті свого батька, ОСОБА_2 , який, в свою чергу, при житті фактично прийняв спадщину за заповітом після смерті своєї матері, ОСОБА_3 , але не встиг оформити, відповідно, ОСОБА_1 має всі законні підстави на визнання за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за заповітом після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За таких обставин звернулась до суду.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.51), представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала, просила прийняти рішення у відповідності до діючого законодавства (а.с.69).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно зі ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно до ч.2 ст.1236 ЦК України, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ч.1,5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Положеннями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Гарантії здійснення прав володіння, користування та розпорядження майном, їх захист також регламентовано ст.41 Конституції України, відповідно до якої громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватись об`єктами права державної та комунальної власності, відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 (а.с.5) (який не зазначений в свідоцтві про її народження в графі «батько»), що при житті08.10.2014 року залишив на її ім`я заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Колядою Ю.А. у за реєстровим номером 930 (а.с.8). Згідно заповіту, ОСОБА_2 все своє майно, що буде належатиме йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що він законно буде мати право, а також усі права та обов`язки на це майно, заповідав позивачці, яка й поховала свого батька ОСОБА_2 (а.с.12-14). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . 12.04.2016 року позивачка своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори, надавши копії правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності від 29.11.1995 року на Ѕ частину домоволодіння та свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.11.1995 року. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено, оскільки вказана нерухомість зареєстрована за ОСОБА_3 (а.с.10-11, 15), яка є матір`ю ОСОБА_2 і померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6), при житті залишивши на сина заповіт (а.с.7). Позивачка надала державному нотаріусу довідку про те, що ОСОБА_2 на день смерті своєї матері ОСОБА_3 фактично проживав з нею, але зареєстрований був за іншою адресою (а.с.17-19), тобто, спадщину після своєї матері прийняв фактично, але не встиг оформити документально.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням зазначеного вище, суд вважає, що позивачка своєчасно прийняла спадщину за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_2 , який, при житті також фактично прийняв спадщину за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , але не оформив в установленому порядку.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями (який складається з: житлового будинку (літ.А), загальною площею 62,8 кв.м., житловою - 44,8 кв.м.; сараю (літ.Б,Д); підвалу (літ.В); вбиральні (літ.Г); гаражу (літ.Е); навісу (літ.Ж); № 1-4 споруджень, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал