Справа № 755/3018/21
Провадження № 2/755/2204/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" вересня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.,

при секретарі - Кравченко А.С.

за участю - представника позивача - Піхотенко А.С.

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути ОСОБА_2 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за кредитним договором № 075-2008-878 від 24.03.2008 станом на 08.02.2021 в сумі 36 542,82 доларів США; покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 24.03.2008 між ВАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», правонаступником прав та обов`язків яких є АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 075-2008-878, за умовами якого відповідач отримав від позивача кредит у сумі 119 500,00 доларів США, строком кредитування до 10.03.2018, зі сплатою 12,45% річних за користування кредитом. Банк виконав свої зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитну кошти в сумі 119 500,00 доларів США шляхом перерахування їх на поточний рахунок позичальника. У подальшому між банком та позичальником було укладено ряд додаткових угод, якими змінювався, зокрема, розмір плати за користування кредитом. Хоча позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначений договором строк, а також виконати інші свої зобов`язання згідно з кредитним договором, однак свої зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим 12.08.2020 позивач направив на адресу відповідача вимогу № 2585 від 03.08.2020 щодо дострокового погашення кредиту, однак зобов`язання за договором залишаються невиконаними. Станом на 08.02.2021 заборгованість відповідача за кредитним договором по сумі кредиту та несплачених відсотках складає 36 542,82 доларів США, з яких: заборгованість по сумі кредиту - 35 834,63 дол США; в тому числі прострочена заборгованість по сумі кредиту - 433,62 доларів США; відсотки - 708,19 доларів США.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26.02.2021 відкрито провадження у цій цивільній справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні, сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

13.04.2021 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву з письмовим доказами на його обґрунтування, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову з огляду на наступне. Станом на 03.08.2020, коли позивач направив відповідачу вимогу про дострокове погашення кредиту, у ОСОБА_2 не було жодної простроченої заборгованості перед позивачем, що, зокрема, підтверджується розрахунком заборгованості, що наданий позивачем. Як стверджує позивач у розрахунку, у жовтні 2019 року та грудня 2020 року відповідачем не було сплачено грошові кошти, внаслідок чого виникла заборгованість, зазначена у вимозі. Однак вказане не відповідає дійсності, оскільки у жовтні 2019 року відповідачем було сплачено 600 доларів США та у грудні 2019 року також було сплачено 600 доларів США, що підтверджується квитанціями. За період з вересня 2019 року по серпень 2020 року позивачем було нараховано за тілом кредиту та відсотками 7 104,45 доларів США, а сплачено відповідачем 7 215,00 доларів США, тобто навіть більше ніж вимагалося кредитором. Крім того, відповідно до вимоги, сформованої станом на 03.08.2020, заборгованість за відсотками становила нібито 246,85 доларів США, а в розрахунку заборгованості зазначено, що станом на 15.08.2020 заборгованість становить 0 доларів США. Оскільки черговий платіж у серпні 2020 року здійснювався відповідачем 26 числа, то погашення відсотків не могло відбутися у період з 03.08.2020 по 15.08.2020. На наступний день після отримання вимоги позивача відповідач сплатив 600 доларів США, що є значно більш ніж вимагалося кредитором.

29.04.2021 до суду від представника позивача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» - Піхотенко А.С. надійшла відповідь на відзив з письмовим доказами на її обґрунтування, у якій з доводами відзиву не погоджується та наполягає на задоволенні позову. Згідно з наданим розрахунком заборгованості, прострочена заборгованість по кредиту у позичальника виникла в період з 15.10.2019 по 14.11.2019 та з 15.12.2019 по 14.01.2020 через те, що у вказані періоди не було зараховано грошових коштів на погашення кредиту, після чого 03.08.2020 банком було направлено вимогу. Кошти, сплачені боржником, не були зараховані банком в рахунок погашення заборгованості через надходження до банку постанови державного виконавця про арешт коштів ОСОБА_2 від 24.09.2019 у ВП № 60077390. Арешт накладено на грошові кошти, що містяться на рахунку боржника у межах суми звернення стягнення, а саме - 8 346,00 грн. Тобто погашення проводилось на різницю між арештованою сумою та залишком на рахунку по курсу НБУ на дату погашення. Кошти, сплачені ОСОБА_2 , не були повністю зараховані в рахунок погашення по кредитному договору через наявність арешту на рахунку, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість по кредиту. Отже за період з 21.10.2019 по 14.02.2020 надійшло коштів на суму 2 410 доларів США, а було погашено заборгованості по кредитному договору лише 2 074,22 доларів США, що складає різницю 335,78 доларів США, які і були арештовані постановою державного виконавця. Крім того, 12.06.2020 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів ОСОБА_2 у ВП № 62328016 у межах суми 1 492,00 грн. На думку сторони позивача, відповідач вводить суд в оману, оскільки про існування виконавчих проваджень про стягнення заборгованості з нього та винесення державним виконавцем постанов про арешт коштів він мав би бути обізнаним. Суми заборгованості, вказані у вимозі, нараховані станом на 03.08.2020, а розрахунок заборгованості виконаний вже станом на 08.02.2021, тобто сума заборгованості по відсоткам 246,85 доларів США входить в суму 411,37 доларів США за період нарахований з 15.07.2020 по 14.08.2020.

28.05.2021 до суду від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшли заперечення на відповідь на відзив з письмовими доказами на їх обґрунтування. Щодо посилань позивача про незарахування банком в рахунок погашення заборгованості коштів сплачених позивачем 21.10.2019 - 600 доларів США та 15.11.2019 - 600 доларів США через накладення арешту державним виконавцем у межах суми стягнення 8 346,00 грн, то така сума була самостійно сплачена відповідачем ще 15.10.2019. Отже вказані грошові кошти, що були сплачені банку як чергові платежі за кредитним договором 21.10.2019 - 600 доларів США та 15.11.2019 - 600 доларів США, не стягувались державним виконавцем, а так і залишилися на рахунку відповідача, з якого банк мав би їх зарахувати. Постановою державного виконавця від 18.10.2019 виконавче провадження № 60077390 було закінчено та скасовано арешт коштів ОСОБА_2 , накладений 24.09.2019. Отже станом на 21.10.2019 та 15.11.2019 на рахунок відповідача не було накладено арешт, відповідач виконав обов`язок щодо сплати чергових платежів, а відповідні платежі могли бути зараховані банком, відповідач виконав всі залежні і необхідні від нього дії для переказу відповідних коштів банку. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданої позивачем, у період з 01.01.2019 по 15.08.2020 позивачем було нараховано до сплати за тілом кредиту та відсотками 12 032,05 грн, а сплачено відповідачем - 14 299,55 грн, тобто набагато більше. За таких обставин, навіть за наявності арешту, накладеного постановою державного виконавця в межах іншого виконавчого провадження, з урахуванням, що відповідачем було сплачено значно більшу суму, вказаний арешт не впливав би на наявність або відсутність заборгованості у відповідача. Позивачем не надано доказів, що вказаний арешт мав місце станом на 03.08.2020, на день направлення вимоги, та через останній гроші не були зараховані банком.

Ухвалою суду від 13.07.2021 закрито підготовче провадження у цій цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Представник позивача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» - Піхотенко А.С. у судовому засіданні підтримала заявлений позов та просила його задовольнити, з викладених у ньому підстав та з урахуванням обставин, викладених у відповіді на відзив. Оскільки на адресу банку надійшли постанови ДВС про арешт коштів боржника, тому грошові кошти, сплачені боржником, не були зараховані. Чи повідомлявся банком відповідач, про те що сплачені ним грошові кошти не були зараховані, представник позивача не обізнана. Щодо посилань відповідача на скасування державним виконавцем арешту коштів, то така постанова на адресу банку не надходила та відповідач, будучи обізнаним про виконавче провадження, мав контролювати самостійно такі питання.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у заявах відповідача по суті справи. Кошти, на які був накладений арешт ДВС, залишилися на рахунку банку, оскільки списано їх не було. Відповідач самостійно погасив борг в межах виконавчого провадження. Відповідач не отримував жодних повідомлень від банку щодо незарахування грошових коштів через їх арешт.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

24.03.2008 між ВАТ « УНІВЕРСАЛ БАНК», правонаступником якого є АТ « УНІВЕРСАЛ БАНК», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №075-2008-878, за умовами якого кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 119 500,00 доларів США, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,45% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього договору (а.с. 8-13).

Позивач виконав свої зобов`язання за договором та надав відповідачу кредитні кошти в сумі 119 500,00 доларів США шляхом перерахування їх па поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується меморіальним ордером №0752900USD000061 від 24.03.2008 та випискою по рахунку позичальника № НОМЕР_1 (а.с. 65, 66).

За п. 1.1.1. кредитного договору за користування коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 37,35 % річних («підвищена процентна ставка»).

Строк кредитування за цим договором становить період: з дати надання кредитором кредиту позичальнику по 10.03.2038 включно (що є датою остаточного погашення всієї суми кредиту). Строки та терміни надання та погашення кредиту визначаються умовами цього договору (п. 1.2. договору).

Згідно з п. 1.5. договору погашення платежів за кредитом здійснюється позичальником у валюті кредиту.

Відповідно до п. 2.4. кредитного договору, погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів, відповідно до графіка погашення кредиту, що викладений у Додатку № 2 до Кредитного договору (а.с. 16-19).

У силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться.

Крім того, сторонами було укладено ряд додаткових угод до кредитного договору №075-2008-878.

Відповідно до додаткової угоди б/н від 30.05.2014 до кредитного договору, а саме п. 5.2.4, що змінив відповідний пункт 5.2.5. основного договору сторони погодили, що відповідно до чинного законодавства України (зокрема, статей 525 та 611 ЦК України), у випадку настання будь-якої із нижче вказаних обставин вважається, що настав новий термін/строк виконання основного зобов`язання (всіх грошових зобов`язань) Позичальника за цим Договором з дня одержання Позичальником повідомлення/вимоги Кредитора (щодо встановлення нового терміну/строку виконання основного зобов`язання Позичальника). Позичальник зобов`язаний виконати вимогу Кредитора протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дня одержання повідомлення/вимоги Кредитора про виконання у новий термін/строк основного зобов`язання (всіх грошових зобов`язань) Позичальника за цим Договором. В разі порушення Позичальником нового терміну/строку виконання основного зобов`язання (всіх грошових зобов`язань) Позичальника за цим Договором, вважається, що такий Позичальник користується кредитними коштами понад термін/строк кредитування/встановлені цим Договором, при цьому, починаючи з першого дня, що слідує за датою такого нового терміну/строку виконання основного зобов`язання, сума кредиту, процентів та інших грошових зобов`язань (за їх наявності) вважаються простроченою сумою основного боргу.

Обставинами, настання яких (або будь-якої з них) є істотним порушенням умов Договору та/або є підставою для встановлення нового терміну/строку виконання основного зобов`язання (всіх грошових зобов`язань) Позичальника за цим Договором, Сторони вважають: - прострочення сплати чергового щомісячного платежу та/або інших грошових зобов`язань Позичальника за Договором (зокрема, але не виключно, щодо оплати кредиту (його частини) та/або процентів за користуванням кредитом тощо).

Таким чином, позивач та відповідач узгодили у вказаній додатковій угоді, обставину, за якої кредитор має право направити боржнику вимогу, в якій зазначити строк/термін виконання зобов`язання відповідачем, яку останній зобов`язаний виконати, а саме прострочення сплати чергового щомісячного платежу та/або інших грошових зобов`язань позичальника за договором.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позивач, обґрунтовуючи позов, посилається на те, що позичальником допущено прострочення повернення заборгованості по кредиту, яка виникла у період з 15.10.2019 по 14.11.2019 та з 15.12.2019 по 14.01.2020 через те, що у вказані періоди не було зараховано грошових коштів на погашення кредиту, після чого 03.08.2020 банком на адресу ОСОБА_2 було направлено вимогу.

Відповідно до вимоги станом на 03.08.2020 розмір заборгованості позичальника по сплаті кредиту та нарахованих процентах за кредитним договором становить 37 021,98 доларів США, з яких: 343,02 - прострочена заборгованість за кредитом; 36 432,11 - строкова сума заборгованості за кредитом; 246,85 - відсотки/комісія, нараховані за користування кредитними коштами; 0,00 - підвищені відсотки/пеня/штраф за порушення виконання зобов`язань за кредитним договором. У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги (а.с. 70).

Таким чином, позивач, керуючись ст. 525 та 611 ЦК України, був наділений правом направити вимогу відповідачу з зазначенням нового строку виконання основного зобов`язання та такий би строк настав на 61 день з моменту її отримання у випадках, якщо б станом на 03.08.2020 у відповідача була прострочена заборгованість з періодичних платежів по кредиту та процентів.

Відповідно до розрахунку заборгованості до 15.09.2019 відповідач не мав простроченої заборгованості.

Станом на 15.10.2019 та 15.12.2019 банком не було зараховано позичальнику сплату щомісячних платежів по кредиту, у зв`язку з чим нараховано заборгованість.

Однак, убачається, що в рахунок погашення заборгованості по кредиту ОСОБА_2 було сплачено 600,00 доларів США 21.10.2019 та 610,00 доларів США - 15.11.2019, що підтверджується квитанціями (а.с. 127).

Позивач посилається на те, що вказані суми не були ним зараховані в рахунок погашення заборгованості по кредиту позичальником, у зв`язку з надходженням на адресу банку постанови старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 24.09.2019, винесеної у межах виконавчого провадження № 60077390, про арешт коштів боржника, яким є ОСОБА_2 , у межах суми звернення стягнення 8 346,00 грн (а.с. 142, 143).

Згідно з квитанцією від 15.10.2019 ОСОБА_2 було виконано зобов`язання за виконавчим провадженням та сплачено грошові кошти у сумі 8 346,00 грн (а.с. 166).

18.10.2019 старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 60077390, якою знято арешт, накладений постановою від 24.09.2019 в межах суми 8 346,00 грн, з грошових коштів, що містяться на будь-яких розрахункових, депозитних та карткових рахунках відкритих в банківських та фінансових установах. (а.с. 167, 168).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач, виконавши всі залежні і необхідні від нього дії для переказу відповідних коштів банку, виконав обов`язок щодо сплати чергових платежів за кредитом та відповідні платежі могли бути зараховані банком і жодних перешкод щодо цього у останнього не було. При цьому, грошові кошти, що були сплачені банку як чергові платежі за кредитним договором 21.10.2019 у розмірі 600 доларів США та 15.11.2019 у розмірі 610 доларів США не стягувались державним виконавцем, а так і залишилися на рахунку відповідача з якого банк мав би їх зарахувати, оскільки станом на 21.10.2019 та 15.11.2019 на рахунок відповідача не було накладено арешт, відповідач виконав обов`язок щодо сплати чергових платежів, а відповідні платежі могли бути зараховані банком, жодних перешкод щодо цього у останнього не було, а Відповідач виконав всі залежні і необхідні від нього дії для переказу відповідних коштів банку.

Крім того, 26.08.2020, після отримання вимоги банку від 03.08.2020, відповідачем було сплачено 600,00 доларів США (а.с. 132).

Відповідно до положень ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, керуючись положеннями вищенаведеного діючого законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за кредитним договором № 075-2008-878 від 24.03.2008 станом на 08.02.2021 в сумі 36 542,82 доларів США, оскільки боржник, виконуючи всі залежні від нього дії щодо перерахування грошових коштів кредитору, не може нести відповідальність у разі якщо такі кошти не були зараховані кредитором не з вини боржника.

Таким чином, враховуючи положення ст. ст. 525, 611 ЦК України, обставина, за якої могли змінитись умови виконання основного зобов`язання не настала, а тому й строк виконання основного зобов`язання не настав (вимога була відправлена в момент, коли простроченої заборгованості відповідача не було, а більш того, і умови вимоги відповідач виконав на наступний день після її отримання).

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, у порядку ст. 141 ЦПК України, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 610-612, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

В позові АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» (, м. Київ вул. Автозаводська, 54/19) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повний текст рішення суду складений 11.10.2021.

Суддя: