Ухвала

25 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 635/2930/21

провадження №61-16870ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Височанської селищної ради про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Височанської селищної ради про захист прав споживачів.

Ухвалою Харківського району Харківської області від 26 квітня 2021 року, залишеною без зміні постановою Харківського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року, у відкритті провадження відмовлено.

Судові рішення мотивовано тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір стосується рішення Височанської селищної ради щодо необмеженого кола осіб, яким законом надано право на пільговий проїзд, спірні правовідносини виникли за участю суб`єкта владних повноважень, а отже, спори між учасниками цих правовідносин є публічно-правовими та їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

У жовтні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди в оскаржуваних судових рішеннях зазначили відповідачем особу, яка не є учасником справи.

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, те, що за своєю правовою природою вони виникають у приватноправових відносинах і містять наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

З наведеного вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС зазначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З наведеного вбачається, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

В свою чергу, вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає розгляду адміністративним судом за правилами частини п`ятої статті 21 КАС України.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалася на незаконність рішення Височанської селищної ради щодо обов`язку пред`явлення талону, виданого радою, як додатку до пенсійного посвідчення встановленого зразка, для отримання безоплатної послуги перевезення за приміськими маршрутами, просив стягнути моральну шкоду, завдану вказаним рішенням. Суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що вимога щодо скасування рішення Височанської селищної ради є основною, оскільки від її задоволення залежить можливість розгляду інших вимог, таких як відшкодування моральної шкоди, які є похідними. Разом з тим, вимоги про визнання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень підлягають розгляду лише за правилами адміністративного судочинства відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 180/1560/16, провадження № 11?1123апп19.

Посилання заявника на помилкове зазначення Височанської селищної ради Харківського району Харківської області відповідачем у справі замість правильного - Височанської селищної ради, є необґрунтованими, оскільки не впливають на правильність висновків судів попередніх інстанцій. Крім того, вказані недоліки можуть бути усунуті в порядку стаття 269 ЦПК України шляхом направлення заяви про виправлення описки у судовому рішенні.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Височанської селищної ради про захист прав споживачів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян