провадження 2/389/467/21
РІШЕННЯ

заочне

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2021 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Українського В.В.

за участю секретаря судового засідання Гой І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Знам`янка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від06 серпня 2010 року. У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, які доводяться позивачу доньками та онуками. Останні не проживають в квартирі з 2012 року, переїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації, після чого зв`язок з ними обірвався, де вони зараз знаходяться їй достеменно не відоме. Факт реєстрації відповідачів в квартирі позивача порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості продати квартиру, крім того не має можливості оформити субсидію на сплату комунальних послуг. Тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом для можливості вільного розпорядження майном.

Позивач в судове засідання не з`явилася, представник надав заяву відповідно до якої підтримав позовні вимоги, просить суд їх задовольнити, розглядати справу без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки невідомі. Розгляд справи проводиться заочно.

Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд встановив, що відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 28731248 від 20.01.2011 та реєстраційного посвідчення від 20.01.2011 №446/2 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Гріцик Н.М. 06.08.2010 зареєстрований в реєстрі за №951. Вказана інформація також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.08.2021 за № 268552678.

Відповідно до по господарської книги та довідки будинкового комітету №6 в м. Знам`янка Кіровоградської області № 1954 від 02 серпня 2021 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою квартири АДРЕСА_1 , але не проживають з 2012 року. Відповідно до актів про не проживання особи за місцем реєстрації складеним секретарем будинку та сусідами, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою квартира АДРЕСА_1 не проживають з 2012 року.

Зі змісту позову вбачається, що реєстрація місця проживання відповідачів чинить перешкоди позивачу володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд.

Будь-яких суперечок щодо створення перешкод відповідачам у користуванні спірним будинком зі сторони позивача, не виявлено.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За правилом ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника жилого будинку, квартири, належать особи, зазначені в частині другій ст.64 цього Кодексу, за змістом якої членами сім`ї є подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї можуть бути визнані й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарства.

Відповідно до ст.72 ЖК України, особа втрачає право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад строки, встановлені ст.71 ЖК України, тобто за нею зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Виходячи зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це лише фіксація фактичного місця проживання особи і вона не пов`язана з будь-якими іншими правами особи. Будучи зареєстрованим в будинку позивача відповідач не набуває за фактом реєстрації ніяких майнових прав відносно домоволодіння і, відповідно, будучи знятою з реєстрації в спірному домоволодінні, ніяких майнових прав не втрачає. Натомість, подальша формальна реєстрація відповідача в будинку позивачів є порушенням прав власників, а також Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживають в квартирі позивача більше року, є членами її родини, і дана обставина підтверджена матеріалами справи.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в силу ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 20, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258, 263, 265, 280-283, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування житловою квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 227 (двісті двадцять сім) гривень з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 місце реєстрації та проживання квартира АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання квартира АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий.

Відповідач ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання квартира АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий.

Відповідач ОСОБА_4 , останнє відоме місце проживання квартира АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_5 , останнє відоме місце проживання квартира АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя В.В.Український