Справа № 755/7074/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення завдатку та стягнення моральної шкоди, -

у с т а н о в и в :

27.04.2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача повернення завдатку та стягнення моральної шкоди, у якому просить стягнути з відповідача на її користь отриманий відповідачем завдаток у розмірі 2000,00 грн., додаткову суму завдатку у розмірі 2000,00 грн. та моральну шкоду в сумі 50000,00 грн.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивач уклала з відповідачем договір замовлення на виготовлення та встановлення металевих дверей від 07.03.2019 року №302, згідно якого відповідач зобов`язався провести виготовлення, доставку та встановлення дверей за адресою проживання позивача. Вартість замовлення згідно договору складала 9122,00 грн., сума завдатку - 2000,00 грн., яка була сплачена позивачем у повному об`ємі. За умовами договору повний розрахунок був передбачений після доставки та встановлення виробу і виконання робіт з монтажу. Також договором передбачено виготовлення та встановлення продукції у строк до 30 робочих днів з можливістю продовження даного строку на сім днів за наявності форс-мажорних обставин. Кінцевим строком виконання був квітень 2019 року. Відповідач свої зобов`язання не виконав, тому йому була направлена претензія про повернення завдатку. У відповіді на претензію відповідач зазначив, що розірвав договір в односторонньому порядку і позивач може забрати свої кошти, але у розмірі 1500,00 грн., оскільки 500,00 грн. було утримано за проведення замірів. При цьому, договір-замовлення не передбачає можливості його одностороннього розірвання та його умовами не передбачений обов`язок по оплаті проведення замірів. Твердження відповідача про не проведення доплати вартості замовлення в розмірі 80%, у зв`язку із чим замовлення і не було виконане, суперечать погодженим умовам договору, адже у ньому визначена сума завдатку в розмірі 2000,00 грн., погоджені умови остаточного розрахунку після виконання та монтажу замовлення, погоджений строк виконання замовлення. В силу положень ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Позивачка зазначає, що відповідач, виявляючи неповагу до її віку (78 років), не виконавши свої зобов`язання по договору, змусив позивачку пережити хвилювання, категорично протипоказані у такому віці. Позивачка вказує, що має серйозні проблеми зі здоров`ям, хворобу ніг та при цьому є опікуном свого брата-інваліда, про якого повинна дбати. Ситуація, в якій позивачка опинилась через дії відповідача, суттєво погіршила її стан, крім того, сума у розмірі 2000,00 грн., є для неї суттєвою, і їй довелось економити грошові кошти, відмовляючи собі в необхідному, щоб замовити вхідні двері у іншого виробника. Внаслідок дій відповідача позивачу довелось витрачати свій час та сили на те, щоб звертатись до прокуратури та в пункт надання правової допомоги аби захистити свої порушені права. Завдану моральну шкоду позивачка оцінює у 50000,00 грн.

Ухвалою суду від 30.06.2021 року відкрито провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

02.08.2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому останній зазначає, що ФОП ОСОБА_2 уклав з позивачкою договір №302 від 07.03.2019 року. Відповідач стверджує, що виконав всі умови цього договору. При укладенні договору позивачка внесла завдаток у розмірі 2000,00 грн. від загальної вартості - 9122,00 грн. При цьому, позивачка мала доплатити 80%-100% щоб виготовити двері, але цього не зробила. Протягом деякого часу позивачка хотіла змінити металеві двері на міжкімнатні дерев`яні двері, тому ціна була перерахована і відповідна дискусія тривала кілька місяців. Оскільки позивачка не виконала умови передбачені п. 3.1. договору, тобто не внесла кошти до 80%-100%, відповідач не зміг замовити двері на фабриці і продовжити виконання договору в повному обсязі. Через деякий час відповідач запропонував позивачу повернути завдаток в розмірі 1500,00 грн. за мінусом витрат на виїзд майстра замірника у сумі 500,00 грн. Але позивачка направила претензію, на яку відповідач надав їй свою відповідь. Відповідач вказує, що він ні в якому разі не знущався чи зневажливо не ставився до позивачки, а навпаки пропонував врегулювати питання та повернути кошти за адресою вказаною у договорі, що розташована у м. Києві. Відповідач згодний на укладення мирової угоди та повернення позивачу завдатку в повному обсязі в сумі 2000,00 грн., а затрати на майстра-замірника відповідач буде нести особисто. При цьому, відповідач зазначає, що не порушував умов договору.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові та електронні докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.03.2019 року між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір-замовлення на виготовлення і встановлення металевих дверей №302 за умовами якого:

Згідно п. 1 Договору, "Предмет Договору" Замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання здійснити виготовлення, доставку та встановлення продукції, вказаної у специфікації до цього договору, на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 629 ЦК України Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 637 Цивільного кодексу України встановлено, що тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Відповідно до ч. 3 ст. 213 Цивільного кодексу України, при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 865 Цивільного кодексу, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 873 Цивільного кодексу України, вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.

Відповідно до статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання.

Аналізуючи зміст Договору - замовлення на виготовлення металевих дверей №302 від 07.03.2019 року, слід дійти висновку про те, що визначений в п. 4 «Розмір та порядок сплати» розмір завдатку в сумі 2000,00 грн. є не що іншим як засобом платежу, тобто авансом, оскільки вказаний платіж ніякої зебезпечувальної функції виконання зобов`язання не виконує, а є платежем, за який виконавець може придбати матеріали для виготовлення замовнику продукції.

Крім того, встановлена у договорі визначення завдатку не відповідає положенням ст. 873 Цивільного кодексу України, нормами якої встановлено, що за згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.

Щодо порушення умов договору зі сторони відповідача слід зазначити наступне.

Правова природа виникнення цивільно - правових відносин між сторонами полягає в тому, що ОСОБА_2 (виконавець) зобов`язався виготовити, доставити та встановити продукцію, вказаної у специфікації до даного Договору ОСОБА_1 (замовнику) за плату у розмірі 9122,00 грн. у строк 30 робочих днів.

Згідно п. 3.1, 3.2 Договору, замовник зобов`язується здійснити оплату замовлення у строки, вказані у даному договорі. Оплата здійснюється у відповідності 80-100% з п. 4.1. цього договору. Повний розрахунок за продукцію здійснити після доставки виробу та виконання робіт з монтажу.

Згідно п. 4 Договору «Розрахунок і порядок сплати» вартість замовлення складає 9122,00 грн. п. 4.1 Договору, при цьому замовник на час підписання даного договору сплатив 2000,00 грн. (п. 4.2 Договору); та має сплатити 7122,00 грн. боргу до передачі виготовленої продукції у власність.

Згідно п. 2.1 вказаного Договору, виконавець зобов`язався забезпечити виготовлення та встановлення продукції у строк 30 робочих днів. Виконавець лишає за собою право на збільшення строку поставки додатково до семи діб у зв`язку із форс-мажорними обставинами (стихійне лихо, страйк тощо).

За умовами ст. 873 ЦК України, робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником.

З аналізу умов Договору зі співсталенням з нормами діючого законодавства, яке регулює спірні правовідносити, слід дійти висновку, що замовник зобов`язався сплатити не менше 80 відсотків вартості замовлення у строк до 30 днів (до моменту виконання покладених на виконавця зобов`язань встановленого у п. 2.1 Договору), а решту суми сплатити після передачі продукції замовнику.

При цьому, сторонами не заперечується той факт, що замовником було сплачено на рахунок виконавця грошову суму у розмірі 2000,00 грн., за наведених обставин, суд не вбачає порушення з боку виконавця умов договору в частині виготовлення, доставки та встановлення продукції у встановлений строк, оскільки замовник не сплатила в установлений договором термін.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідача завдатку у розмірі 2000,00 грн., та додаткову суму завдатку у розмірі 2000,00 грн., суд приходить до наступного висновку.

Як зазначалось вище, визначена у Договорі сума завдатку не відповідає дійсним обставинам справи та спірним правовідносинам та є авансовим платежем.

В такому разі, чинним законодавством не передбачена можливість стягнення авансового платежу у подвійному розмірі, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткову суму завдатку у розмірі 2000,00 грн. є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.08.2020 року сторона позивача звернулась до відповідача із претензією у якій зазначила, що відповідач станом на 25.08.2020 року не виконав взяті на себе зобов`язання, а тому має повернути отримані ним від позивачки кошти в сумі 2000,00 грн.

На вказану претензію відповідач повідомив, що позивачка дійсно внесла завдаток у сумі 2000,00 грн., однак вона повинна була донести до 80% по договору згідно п. 3.1. щоб виготовити двері, але цього не зробила. Відповідач зазначив, що не порушував умов договору, а умови договору порушила саме позивачка не оплативши заказ в розмірі 80-100% завдатку, тому відповідач не виконав свої обов`язки. Відповідач готовий повернути позивачці 1500,00 грн. за мінусом 500,00 грн. за роботу замірника.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2000,00 грн. як авансового платежу, які сплачено на рахунок відповідача, підлягають задоволенню, оскільки, в даному випадку аванс виконує функцію попередньої оплати за проведення роботи, в той же час, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів будь - якого виконання покладених на нього зобов`язань за Договором - замовлення на виготовлення та встановлення металевих дверей №302, при цьому, посилання відповідача про те, що ним сплачено 500,00 грн. на роботу замірника не відповідають умовам договору, та не підтверджується належними доказами.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодуванню моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Разом з тим, при зверненні з даним позовом до суду, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б дали змогу прийти до висновку, що саме з вини відповідача відбулося порушення прав позивача, як і доказів понесеної моральної шкоди.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення завдатку та стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, ухвалюючи рішення суд присуджує до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого авансу у розмірі 2000,00 грн.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.. оскільки відповідач була звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 273, 275, 279, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 23, 213, 570, 627, 629, 637, 638, 865, 873 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення завдатку та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого авансу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.10.2021 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ватутінським РУ ГУМ МВС України в м. Києві 27.03.1997 року);

Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя -