провадження 2/389/462/21
РІШЕННЯ

заочне

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Українського В.В.

за участю секретаря судового засідання Гой І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Знам`янка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування будинком АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданим 08 лютого 2020 року. У вказаній квартирі зареєстрована в тому числі відповідач, яка доводяться позивачу донькою. Остання не проживає в будинку з 2006 року, виїхала проживати до іншого невідомого міста, перебувала у розшуку, де знаходиться зараз позивачеві не відомо, речі відповідача в будинку відсутні. Відповідач жодних невід`ємних поліпшень в будинку з часу реєстрації не робила, кошти та зусилля для підтримання приміщення в належному санітарному та технічному стані нею не вкладалися, комунальні платежі не сплачуються. Факт реєстрації відповідача в будинку позивача порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена не має можливості оформити субсидію на сплату комунальних послуг. Тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явилася, представник надала заяву відповідно до якої підтримала позовні вимоги, просить суд їх задовольнити, розглядати справу без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки невідомі. Розгляд справи проводиться заочно.

Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд встановив, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 199521920 від 08.02.2020 ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В. 08.02.2020 зареєстрований в реєстрі за №27.

Відповідно до домової книги ОСОБА_2 зареєстрована за адресою будинок АДРЕСА_1 . Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації складеним головою квартального комітету №15 м. Знам`янки та сусідами, ОСОБА_2 за адресою будинок АДРЕСА_1 не проживає з 2006 року.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 березня 2013 року про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, встановлено, що остання за місцем реєстрації проживання не проживає з 2006 року, останнє відоме місце її знаходження в м. Миколаєві без точної адреси.

Зі змісту позову вбачається, що реєстрація місця проживання відповідача чинить перешкоди позивачу володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд, а саме оформити субсидію на сплату комунальних послуг.

Будь-яких суперечок щодо створення перешкод відповідачеві у користуванні спірним будинком зі сторони позивача, не виявлено.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За правилом ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника жилого будинку, квартири, належать особи, зазначені в частині другій ст.64 цього Кодексу, за змістом якої членами сім`ї є подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї можуть бути визнані й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарства.

Відповідно до ст.72 ЖК України, особа втрачає право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад строки, встановлені ст.71 ЖК України, тобто за нею зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Виходячи зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це лише фіксація фактичного місця проживання особи і вона не пов`язана з будь-якими іншими правами особи. Будучи зареєстрованим в будинку позивача відповідач не набуває за фактом реєстрації ніяких майнових прав відносно домоволодіння і, відповідно, будучи знятою з реєстрації в спірному домоволодінні, ніяких майнових прав не втрачає. Натомість, подальша формальна реєстрація відповідача в будинку позивачів є порушенням прав власників, а також Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача більше року, є членом її родини, і дана обставина підтверджена матеріалами справи.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в силу ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 20, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258, 263, 265, 280-283, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 місце проживання будинок АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 останнє відоме місце проживання будинок АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя В.В.Український