Справа № 610/695/21
Провадження № 2/610/449/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2021 Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Тімонової В.М.,

за участю: секретаря судового засідання Бартєнєвої Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Балаклія Харківської області цивільну справу № 610/695/21 (провадження № 2/610/449/2021) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Балаклійського районного суду Харківської області з вказаною позовною заявою, у якій просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона і відповідач знаходяться у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,але упродовж декількох останніх років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, почастішали сварки. Сімейного життя та спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, а сім`я фактично припинила існування. Діти проживають з нею. З відповідачем, який офіційно працює та має ще додатково неофіційний дохід, вони не дійшли домовленості щодо надання ним матеріальної допомоги на утримання дітей. Вищенаведене стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою судді Храмцова В.Б. від 21.04.2021 прийнято до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

20.05.2021 до суду відповідачем подано відзив, у якому визнав позов частково, тільки у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Вказав, що з 2007 року по 2017 рік працював приватним підприємцем. В 2018 році був змушений припинити підприємницьку діяльність. Він добровільно надає позивачці кошти на утримання дітей. Саме тому позивач написала заяву до суду про залишення позову без розгляду про стягнення аліментів на утримання дітей в листопаді 2020 року. Вказав, що не дивлячись на те, що не має стабільного доходу, регулярно купував одяг, необхідні речі для дітей. Зазначив, що позивач не надала доказів в позовній заяві обґрунтування стягнення 6000 гривень з відповідача на утримання дітей. Крім того, він є офіційно зареєстрованим безробітним та окрім цього має лише дохід від надання в оренду одного приміщення. Щодо належності майна йому та його сестрі ОСОБА_6 , зазначив, що це майно належало матері та батьку, мати відмовилась від частки на користь дітей, а на теперішній час приміщеннями розпоряджається ОСОБА_6 (а.с. 119-132).

28.05.2021 до суду подано представником позивача ОСОБА_7 відповідь на відзив, у якій просив позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що відповідач у відзиві подав суперечливі твердження щодо його доходів від майна та працевлаштувань, що підтверджує доданими копіями матеріалів. Вважає, що відповідач намагається приховати свої доходи та надає до суду постійно різну інформацію. Щодо посилання відповідача на те, що нерухомим майном займається його сестра ОСОБА_6 то це не підтверджується жодними доказами та є лише словами відповідача. Доказів щодо сплати ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей та придбання продуктів харчування відповідачем не надано, а домовленості між позивачем та відповідачем, на підставі яких було подано заяву до суду про залишення позову без розгляду, є виключно фантазією відповідача (а.с. 133-166).

14.06.2021 до суду відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, у якому визнав позов частково, тільки у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, посилався на доводи, зазначені у відзиві. Вказав, що його доводи щодо коректності відображення отримання доходів підтверджуються довідкою з ГУ ДПС у Харківській області, актом прийому-передачі (повернення) нежилого приміщення за договором оренди нерухомого майна, а докази щодо перерахувань грошових коштів позивачу для дітей не хотів первинно підтверджувати доказами з морально-етичних норм батька, але на підтвердження цих дій надав копії платіжних доручень, в яких платником зазначена його мати - ОСОБА_8 (а.с. 178-187).

Ухвалою суду від 23.06.2021 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Салія Д.В. про витребування доказів щодо доходів та майна відповідача.

07.07.2021 відповідачем подано додаткові пояснення та заперечення щодо ухвали про забезпечення доказів та додаткові пояснення щодо позову. Зазначив, що суд порушив ст.117 ЦПК України, задовольнивши клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Салія Д.В. про витребування доказів, адже це клопотання подано з порушеннями цивільного процесуального законодавства, не сплачено судовий збір за його подання. Порушення полягає також у витребуванні інформації, що стосується ОСОБА_6 , яка не є стороною справи й ці дані захищаються законом. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесла позивач та які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, містить відмітку про відсутність витрат з цього приводу, що в подальшому унеможливлює звернення позивача з заявою про додаткове рішення щодо витрат на правничу допомогу. Мобільний телефон ОСОБА_1 міститься в деяких документах, що додаються позивачем до справи. Гроші надавались матері ОСОБА_8 , задля їх переводу позивачу для дітей. Для отримання, крім випадкових заробітків, доходу став на облік до центру зайнятості (а.с. 207-208).

28.07.2021 подано до суду представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Салієм Д.В. письмові пояснення у яких зазначив, що надання до суду відповідачем документів (акта прийому-передачі нежилого приміщення за договором оренди №06/19, довідки з фіскальної служби) є намаганням ввести суд в оману, надаючи такі відомості та документи, що не відповідають фактичним обставинам, чим ухиляється як від сплати відповідних податків, так і приховати від суду весь обсяг доходу, що в подальшому може призвести до зменшення суми сплати аліментів на дітей. Вказав, що не підтвердження відповідачем щодо розпоряджання майном ОСОБА_6 , з аргументацією, що вона не є стороною справи, суперечить обов`язку покладеним цивільним процесуальним законодавством на кожну сторону довести обставини, які мають значення для справи. Наголошує, що платіжні документи, на які посилається позивач, як надання грошової допомоги дітям, містять відомості про переказ грошових коштів ОСОБА_8 з призначенням «Особисті кошти. Дітям», що вбачає надання допомоги матір`ю відповідача, а не самим відповідачем (а.с. 211-220).

28.07.2021 подано до суду відповідачем додаткові пояснення, в яких зазначив, що нерухомість, яка перейшла йому в спадок, він подарував своїй матері згідно договорів дарування від 27.07.2021. Повідомив, що має кредитні зобов`язання перед банківськими установами, частина з яких виконана, а частина з яких була взята для матеріальної допомоги доньці. Всього за травень, червень, липень 2021 року сплатив позивачу 4362 гривень. Майна, що належить йому на праві приватної власності станом на 28.07.2021, не має. Зазначив, що його матір ОСОБА_8 страждає на гіпертонічну хворобу, й знаходилась на стаціонарному лікуванні. На серпень запланована операція в м. Харків (а.с. 221-240).

В зв`язку з вибуттям судді Храмцова В.Б. та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 27.09.2021 зазначена справа надійшла у провадження судді Тімонової В.М.

Ухвалою від 01.10.2021 цивільну справу прийнято до провадження, призначено справу до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін.

Представник позивача адвокат Салій Д.В. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд винести рішення по справі за наявними матеріалами.

Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав частково в розмірі 2000 гривень на обох дітей щомісячно та просив суд при винесенні рішення врахувати додаткові пояснення, надані в липні 2021 року та 27.10.2021, в яких зазначив, що згідно довідки ДЦЗ БРВ ХОЦЗ отримав дохід за травень, червень, липень 2021 року всього 2612,90 грн, а згідно платіжних доручень у вересні та жовтні 2021 року робив два перекази на рахунок ОСОБА_1 в розмірі 2000 грн. кожен з призначенням «аліменти на дітей». А його матір ОСОБА_8 перенесла у вересні 2021 року операцію, на яку також потрібні кошти. Позивач не надала суду доказів, що в неї витрати на дітей щомісячно складають 6000 грн та не довела можливості відповідача надавати матеріальну допомогу дітям щомісячно в розмірі 3000 грн на кожну дитину.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 з 01 вересня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №194 (а.с. 16).

Сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,які проживають з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 17, 18).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Згідно ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Згідно ст.ст. 7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

06.08.2021 на виконання ухвали суду від 23.06.2021 надійшла відповідь з ДПС України Головного управління ДПС у Харківській області, згідно якої вбачається відомості про отриманий розмір доходу від надання в оренду Ѕ нежитлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та Ѕ нежитлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2 в органах Державної податкової служби відсутні так як в податковій звітності яка надавалась ФОП ОСОБА_2 за період ведення підприємницької діяльності з 15.12.2010 по 08.02.2018 було передбачено декларування загальної суми доходу отриманого приватним підприємцем. Надані відомості отримання доходів з різних видів діяльності ФОП ОСОБА_2 за період 2012-2017 років. Зазначені відомості з ДРФО-ПП ДПС України про суми виплачених доходів ОСОБА_2 , податковими агентами нараховувались та виплачувались доходи від надання майна в лізинг, оренду або суборенду за період 2018-2020 років. Зазначено, що дохід від надання майна (крім земельної частки (паю), земельної ділянки сільськогосподарського призначення, майнового паю) в оренду або суборенду за 2020 рік нараховано податковими агентами 11233,44 грн, виплачено податковими агентами 11233,44 грн, утримано податку на доходи фізичних осіб 2022,12 грн; за 1 квартал 2021 нараховано податковими агентами 5616,72 грн, виплачено податковими агентами 5616,72 грн, утримано податку на доходи фізичних осіб 1011,00 грн. Інформація щодо отриманих доходів від надання в оренду (найм) майна щодо ОСОБА_6 в Головному управлінні ДПС у Харківській області відсутня (а.с. 243-245).

Згідно договору дарування частки нежитлової будівлі, укладеного 27.07.2021, відповідач ОСОБА_2 безоплатно передав у власність Ѕ частку нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , своїй матері ОСОБА_8 (а.с. 233).

Відповідно до договору дарування частки нежитлової будівлі, укладеного 27.07.2021, відповідач ОСОБА_2 безоплатно передав у власність 106/600 часток нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , своїй матері ОСОБА_8 (а.с. 234).

Отже, за час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 позбувся належного йому нерухомого майна.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» з 01 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 1921 грн., з 01 липня 2021 року - 2013 грн., з 01 грудня 2021 року - 2100 грн, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 грн., з 1 липня - 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Вирішуючи спір на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, врахувавши наведені вище норми матеріального права, суд дійшов висновку про те, що відповідач не є особою з інвалідністю, є працездатним, тому може надавати дружині кошти на утримання дітей, а також відсутність на його утриманні інших дітей або непрацездатних осіб.

Крім того, суд не бере до уваги утримання відповідачем своєї матері, оскільки вона перебуває на обліку в Пенсійному фонді України та отримує пенсію.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд приймає до уваги часткове визнання позову відповідачем, що відповідач працездатна особа, не є інвалідом, інших утриманців не має, тоді як утримання малолітніх дітей потребує значних матеріальних витрат і сума у розмірі по 2000 грн на кожну дитину суд вважає достатньою, в якості участі відповідача в цих витратах.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суму платежу за один місяць.

Внаслідок часткового задоволення позову про стягнення аліментів, судовий збір відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 263-265, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 березня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн (дев'ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; фактичне місце мешкання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 02 листопада 2021 року.

Суддя В.М. Тімонова