Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1263/21

19 жовтня 2021 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Нагорняк Г.М.,

з участю: представника позивача, адвоката - Гураша М.В.,

представника третьої особи - Попової Н.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування (Служба у справах дітей) Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

10.06.2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування (Служба у справах дітей) Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав.

Просить суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Гураш М.В. позов ОСОБА_1 підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, який просив задоволити.

Відповідач по справі ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало.

Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Органу опіки та піклування (Служби у справах дітей) Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області в судовому засіданні суду пояснила, що, діючи в інтересах дитини, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80,81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зі змісту ст.81 ЦПК України випливає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 06.09.2008 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що в Книзі реєстрації шлюбів цього ж числа зроблено відповідний актовий запис № 597.

Після одруження вона змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_1 ».

З`ясовано також, що від шлюбу з відповідачем у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 , який на даний час є неповнолітнім і проживає разом з позивачем (а.с.8).

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05.05.2015 року (справа № 348/721/15-ц) шлюб між сторонами розірвано, а неповнолітній син від шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишений проживати з позивачем (а.с.9).

Заочним рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.02.2021 року (справа № 348/2457/20) ухвалено стягувати аліменти з ОСОБА_2 в користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 09.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-11).

У відповідності до положень ЗУ «Про виконавче провадження» позивачем направлено в Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за адресою: 84301, вул.. Я. Мудрого, 39/3, м. Краматорськ Донецької області виконавчий лист № 348/2457/20, виданий 15.03.2021 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з боржника ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття для направлення до територіального органу державної виконавчої служби, оскільки інформація щодо розмежувань територій, на яку поширюється компетенція органів державної виконавчої служби Донецької області у неї відсутня (а.с.14).

26.05.2021 року державним виконавцем Петровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Курською Г.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.05.2021 року, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с.15).

На даний час позивач разом з неповнолітнім сином зареєстрована і проживає в будинку батьків за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні № 823, виданим 10.06.2021 року управлінням надання адмінпослуг Надвірнянської міської ради.

Підприємницькою діяльністю позивач не займається, доходів від підсобного господарства також не має і ніде не працює, так як на даний час займається доглядом та вихованням малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від другого шлюбу.

Як ствердив в судовому засіданні представник позивача, ще до розірвання шлюбу з 2014 року відповідач ОСОБА_2 зовсім усунувся від батьківського обов`язку виховання та піклування неповнолітнього сина, не проявляє будь-якої батьківської турботи про нього.

Відповідач перестав цікавитися життям та долею їхньої дитини, при цьому ніколи її не відвідує і навіть не підтримує з нею зв`язку.

Таким чином з"ясовано, що вже протягом багатьох років ОСОБА_2 злісно ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку по вихованню неповнолітнього сина від їхнього шлюбу і робить це свідомо, оскільки ухилення від виконання даного юридичного обов`язку завжди акт свідомої поведінки, так як особа має реальну можливість виконувати його, але не вчиняє відповідних дій.

Також доведено, що фактично відповідач навіть не спілкується з сином, не проявляє про нього щонайменшої батьківської турботи, не надає будь-яких коштів на його утримання, не дбає про його фізичний і духовний розвиток.

За останні роки ОСОБА_2 ні добровільно, ні по виконавчому листу не сплачував аліментів на утримання дитини.

Зокрема, згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області, який затверджений розпорядженням міського голови від 25.06.2021 року № 148-р. рекомендовано позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.35-36).

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину та піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя.

Дані обов`язки відповідач не виконував протягом значного часу і без поважних причин.

У відповідності до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

У відповідності із ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За умовами ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (XIV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків (Постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, провадження № 61-12023св18, Постанова Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц, провадження № 61-4022 св 19).

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, задоволення відповідного позову можливе при доведеності обставин, з наявністю яких закон пов`язує можливість вжиття такого заходу, та встановлення небажання батька піклуватись про дітей і виконувати свої обов`язки, змінити свою поведінку у разі, коли дії спрямовані на виконання батьківських обов`язків.

Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

З висновку комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області, який затверджений розпорядженням міського голови від 25.06.2021 року № 148-р. вбачається за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Даний висновок долучений до матеріалів справи.

Позивачем було надано суду достатньо доказів та пояснень того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини.

Враховуючи викладене, додані докази до матеріалів справи та висновок органу опіки комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області, суд вважає, що відповідач свідомо ухилявся та ухиляється від виконання батьківського обов`язку відносно свого неповнолітнього сина. Він не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідач не спілкується з дитиною, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання сином освіти.

При ухвалені рішення судом взято до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (пункт 48).

Таким чином, беручи до уваги наведене, а також ту обставину, що відповідач свою поведінку не змінив, суд вважає, що вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої дитини підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

На підставі ст.ст.19,150,155,164,165 СК України, керуючись ст.258, ч.6 ст.259, ст.263, ст.265, ч.1 ст.268, ст.273, ст.ст. 280-282, ст.289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування (Служба у справах дітей) Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав - задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Донецьк, Калінінського району, Донецької області, актовий запис про народження № 400 від 06.05.2010 року, складений відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 29.10.2021 року.