Дата документу 27.10.2021 Справа № 335/7447/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/7447/21 Головуючий у 1-й інстанції: Калюжна В.В.
Провадження №22-ц/807/3181/21 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаряПодліянової Г.С., Кочеткової І.В. Кримської О.М., Бєлової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , адвоката Борисенкова Віталія Сергійовича на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2021 у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Олександрівський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту неправильності в актових записах цивільного стану та внесення змін до актових записів, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту неправильності в актових записах цивільного стану та внесення змін до актових записів, в якій просить суд: встановити факт неправильності в актовому записі про шлюб № 349 від 06.06.2020 року, складеному Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про державну реєстрацію шлюбу між громадянином України ОСОБА_2 та громадянкою Королівства ОСОБА_3 в частині зазначення прізвища та внести відповідні зміни до актового запису про шлюб № 349, складеного 06.06.2020 року в графі « Прізвіище після державної реєстрацію шлюбу прізвище дружини як ОСОБА_4 замість ОСОБА_5 ; встановити факт неправильності в актовому записі про народження № 125 від 03.06.2021 року, складеному Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про народження дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині невірного зазначення прізвища матері як ОСОБА_5 замість ОСОБА_4 та внести відповідні зміни до актового запису про народження № 125 від 03.06.2021 року, зазначивши в графі « Батьки» прізвище маьенрі як ОСОБА_4 замість ОСОБА_5 .

В заяві Заявник зазначила, що при укладенні шлюбу 06.06.2020 року внаслідок помилки співробітників ДРАЦС зазначено інше прізвище заявниці, хоча вона бажала залишити після вступу до шлюбу дівоче прізвище. Вказана помилка потягла помилку в записі про народження її дитини, в частині посилання на прізвище матері, яке зазначено, як і в свідоцтві про реєстрацію шлюбу, тобто подвійне прізвище, замість дошлюбного.

Встановлення факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для реалізації її особистих немайнових прав, як іноземної громадянки.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 липня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Олександрівський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту неправильності в актових записах цивільного стану та внесення змін до актових записів.

Судове рішення мотивовано тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , представник, адвокат Борисенков Віталій Сергійович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків викладених у судовому рішенні обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2021 року скасувати та справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у відкритті провадження, та дійшов помилкового висновку, що встановлення факту неправильності в актових записах цивільного стану та внесення змін до актових записів віднесено не до цивільного судовчинстава, а до адміністративного.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило.

Олександрівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду спрви, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судових повісток ( а.с. , ) до апеляційного суду не з`явився. Надав клопотання про розгляд справи без його присутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповілдності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності вищезазначеного учасника справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства ( п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України).

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В силу ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України у редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої й апеляційної інстанцій, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України вбачається, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, де зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Таким чином, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, щлюб (частина друга статті 49 ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон).

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону).

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

У цій справі спірні правовідносини пов`язані з встановлення факту в актовому записі про шлюб № 349 від 06 червня 2020 року та в актовому записі про народження № 125 від 03 червня 2021 року складених Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) в частині невірного зазначення прізвища ОСОБА_5 замість ОСОБА_4 та внесення змін до вищезазначекних актових записів в частині прізвища дружини та матері.

Як вбачається з матеріалів справи заявник не звертався до Олександрівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та рішення з цього питання останнім не приймалось.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт реальної дати народження особи.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в поставі від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17 (провадження № 14-408цс18).

Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України,?ЦК України та іншим законом, не є вичерпним (частина третя статті 270 ЦК України).

За приисами частини першої статті 273 ЦК України, органи державної влдади, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування у межах своїх повноважень забезпечують здійснення фізичною особою особистих немайнових прав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 просила суд встановити факт неправильності запису в актовому записі про шлюб № 349 від 06 червня 2020 року у Олександрівському районному у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації цивільного стану Південнл-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ( м. Дніпро) про прізвище дружини ОСОБА_5 замість ОСОБА_4 , а також в актовому записі про народження дитини № 125 від 03 червня 2021 року в частині прізвищр матері ОСОБА_5 замість ОСОБА_4 . Внести зміни до актового запису про шлюб № 349 від 06 червня 2020 року, а саме в графі « прізвище після державної реєстрації шлюбу» замість ОСОБА_5 зазначити ОСОБА_4 . Внести зміни до актового запису про народження дитини № 125 від 03 червня 2021 року в частині прізвища матері в графі «Батьки» прізвище матері як ОСОБА_4 замість ОСОБА_5 .

У заяві відсутні доводи щодо неправомірності вказаної відмови Олександрівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). А вимога заявника зобов`язати останнього внести зміни до актового запису є похідною від вимоги встановити неправильність такого запису.

Тому об`єктом перевірки судом у цій справі є не дотримання відповідачем процедури розгляду звернення позивача про внесення змін до актового запису про шлюб від 06 червня 2020 року № 349 та в актовому записі про народження № 125 від 03 червня 2021 року і оцінка правомірності дій з відмови у задоволенні цього звернення, а встановлення обставин, що підтверджують або спростовують факт невірного зазначення прізвища ОСОБА_5 в актовому записі про шлюб № 349 від 06 червня 2020 року та в актовому записі про народження дитини № 125 від 03 червня 2021 року, і залежно від встановлених обставин вирішення питання про неправильність запису в актовому записі про шлюб та в актовому записі про народження дитини в частині зазначення прізвища заявниці та зобов`язати відповідача внести зміни до цього запису, вказавши прізвище ОСОБА_4 замість ОСОБА_5 .

З огляду на викладене апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у сторін виник публічно-правовий спір стосовно оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про про шлюб та актового запису про народження в частині неправильності зазначення прізвища дружини та матері, та вважає, що такий позов має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Такі висновки місяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 425/2737/17 та у постанові від 13.03.2019 року у справі № 466/1150/18.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 635/4947/20 ( провадження № 61-18769 св20), у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 297/2485/19 ( провадження № 61-10472 св20).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має, зокрема, право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції ( п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Підставою для скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина четверта статті 379 ЦПК України).

Оскільки суд першої інстанції неправильно визначився із характером спірних правовідносин та постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження, тому ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Під час продовження розгляду справи суду першої інстанції належить врахувати викладене вище, розглянути заяву з додатками ОСОБА_1 на предмет відповідності вимогам ЦПК України та вирішити питання щодо відкриття або відмови у відкритті провадження у справі.

Статтею 382 ЦПК України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі із розподілу судових витрат.

З огляду на висновок щодо суті апеляційної скарги судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , адвоката Борисенкова Віталія Сергійовича задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2021 року у цій справі скасувати направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 29 жовтня 2021 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя
Подліянова Г.С.Кочеткова І.В. Кримська О.М.