Ухвала

22 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 520/14132/18

провадження № 61-13531сво21

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Висоцької В. С., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., Фаловської І. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: виконавчий комітет Одеської міської ради, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Несвітайло І. І.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 червня 2021 року (провадження № 22-ц/813/8749/21) у складі колегії суддів: Сєвєрової Є. С., Ващенко Л. Г., Колеснікова Г. Я.,

касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 червня 2021 року (провадження № 22-ц/813/8748/21) у складі колегії суддів: Сєвєрової Є. С., Ващенко Л. Г., Колеснікова Г. Я.,

касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 червня 2021 року (провадження № 22-ц/813/8751/21) у складі колегії суддів: Сєвєрової Є. С., Ващенко Л. Г., Колеснікова Г. Я.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Виконавчий комітет Одеської міської ради, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Несвітайло І. І., про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання договору інвестування будівництва недійсним у частині визначення інвестора, визнання недійсним договору дарування, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності.

На стадії підготовчого засідання судом неодноразово виносились ухвали за клопотаннями сторони позивача про витребування доказів, про відвід головуючому судді, про повернення апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів, про вжиття заходів забезпечення позову. ОСОБА_1 10 березня 2020 року і 17 березня 2020 року надала до суду клопотання про призначення по даній справі судової почеркознавчої експертизи.

Короткий зміст ухвал суду першої інстанції

За результатами розгляду клопотань ОСОБА_1 суд першої інстанції постановив три ухвали про відмову в їх задоволенні.

Ухвалами Київського районного суду м. Одеси від 30 червня 2020 року клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та витребування доказів залишено без задоволення.

ОСОБА_1 подала три апеляційних скарги, посилаючись на те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів та призначення експертизи.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 червня 2021 року (провадження № 22-ц/813/8749/21) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30 червня 2020 року повернуто апелянту.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ухвали про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи та відмову у витребуванні доказів підлягають оскарженню в апеляційному порядку одночасно з оскарженням рішення суду першої інстанції, ухваленого по суті спору, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30 червня 2020 року підлягає поверненню апелянту. Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що позивач, звертаючись до суду із клопотанням, просила витребувати докази, посилаючись на неможливість самостійно надати такі докази, оскільки вказана у них інформація має статус інформації з обмеженим доступом, надання якої можливо виключно у передбачених законом випадках, в тому числі, на підставі ухвали суду за клопотанням особи про витребування доказів. Таким чином, метою звернення позивача до суду першої інстанції із клопотанням була неможливість самостійно надати докази, а тому відсутні підстави вважати, що позивач зверталася до суду першої інстанції із клопотанням про забезпечення доказів.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 червня 2021 року (провадження № 22-ц/813/8748/21) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30 червня 2020 року повернуто апелянту.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ухвали про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи та відмову у витребуванні доказів підлягають оскарженню в апеляційному порядку одночасно з оскарженням рішення суду першої інстанції, ухваленого по суті спору, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30 червня 2020 року підлягає поверненню апелянту. Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що позивач, звертаючись до суду із клопотанням, просила витребувати докази, посилаючись на неможливість самостійно надати такі докази, оскільки вказана у них інформація має статус інформації з обмеженим доступом, надання якої можливо виключно у передбачених законом випадках, в тому числі, на підставі ухвали суду за клопотанням особи про витребування доказів. Таким чином, метою звернення позивача до суду першої інстанції із клопотанням була неможливість самостійно надати докази, а тому відсутні підстави вважати, що позивач зверталася до суду першої інстанції із клопотанням про забезпечення доказів.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 червня 2021 року (провадження № 22-ц/813/8751/21) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30 червня 2020 року повернуто апелянту.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ухвали про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи та відмову у витребуванні доказів підлягають оскарженню в апеляційному порядку одночасно з оскарженням рішення суду першої інстанції, ухваленого по суті спору, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30 червня 2020 року підлягає поверненню апелянту. Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що позивач, звертаючись до суду із клопотанням, просила витребувати докази, посилаючись на неможливість самостійно надати такі докази, оскільки вказана у них інформація має статус інформації з обмеженим доступом, надання якої можливо виключно у передбачених законом випадках, в тому числі, на підставі ухвали суду за клопотанням особи про витребування доказів. Таким чином, метою звернення позивача до суду першої інстанції із клопотанням була неможливість самостійно надати докази, а тому відсутні підстави вважати, що позивач зверталася до суду першої інстанції із клопотанням про забезпечення доказів.

Аргументи учасників справи

У серпні 2021 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 червня 2021 року (провадження № 22-ц/813/8749/21), в якій просить ухвалу апеляційного суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що окремо від рішення суду можуть бути оскарженні в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів. Відмовляючи в задоволенні клопотання про витребування доказів та клопотання про призначення експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що клопотання подане з порушенням строку, наведене обґрунтування необхідності проведення експертизи не входить до предмета доказування но даному спору. Суд при вирішення клопотання допустив порушення цивільно-процесуального кодексу та прийшов до невірного висновку про те, що докази не стосуються предмета спору, проте, зазначаю, що позовними вимогами у зазначеному позові з встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання договору інвестування будівництва недійсним в частині визначення інвестора, визнання сторону договору - інвестором, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання договору дарування недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності. Крім цього, суд не звернув уваги на Рішення суду про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (знаходиться в матеріалах справи), де взагалі не було вказано про вищезазначену квартиру. Тобто, витребування документів та призначення почеркознавчої експертизи стосовно підпису ОСОБА_4 у документах, які вказані в Свідоцтві про право власності на нерухоме майно має відношення до з`ясування обставин, шо мають значення для справи. Крім цього, витребування документів та проведення експертизи має велике значення для вирішення даної справи, оскільки результати експертизи впливатимуть на повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи та винесення законного та обґрунтованого рішення по справі. Таким чином, Одеським апеляційний суд порушив право ОСОБА_1 на забезпечення доказів, шляхом витребування доказів та призначення експертизи, які необхідні для встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, та можуть суттєво вплинути на рішення суду по справі. Вказує, що в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19) зроблено висновок про те, що у частині першій статті 353 ЦПК України передбачений перелік ухвал суду першої інстанції, які можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення суду. У цьому переліку наявна ухвала про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів (пункт 2).

У серпні 2021 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 червня 2021 року (провадження № 22-ц/813/8748/21), в якій просить ухвалу апеляційного суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що окремо від рішення суду можуть бути оскарженні в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів. Відмовляючи в задоволенні клопотання про витребування доказів та клопотання про призначення експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що клопотання подане з порушенням строку, наведене обґрунтування необхідності проведення експертизи не входить до предмета доказування но даному спору. Суд при вирішення клопотання допустив порушення цивільно-процесуального кодексу та прийшов до невірного висновку про те, що докази не стосуються предмета спору, проте, зазначаю, що позовними вимогами у зазначеному позові з встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання договору інвестування будівництва недійсним в частині визначення інвестора, визнання сторону договору - інвестором, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання договору дарування недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності. Крім цього, суд не звернув уваги на Рішення суду про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (знаходиться в матеріалах справи), де взагалі не було вказано про вищезазначену квартиру. Тобто, витребування документів та призначення почеркознавчої експертизи стосовно підпису ОСОБА_4 у документах, які вказані в Свідоцтві про право власності на нерухоме майно має відношення до з`ясування обставин, шо мають значення для справи. Крім цього, витребування документів та проведення експертизи має велике значення для вирішення даної справи, оскільки результати експертизи впливатимуть на повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи та винесення законного та обґрунтованого рішення по справі. Таким чином, Одеським апеляційний суд порушив право ОСОБА_1 на забезпечення доказів, шляхом витребування доказів та призначення експертизи, які необхідні для встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, та можуть суттєво вплинути на рішення суду по справі. Вказує, що в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19) зроблено висновок про те, що у частині першій статті 353 ЦПК України передбачений перелік ухвал суду першої інстанції, які можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення суду. У цьому переліку наявна ухвала про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів (пункт 2).

У серпні 2021 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 червня 2021 року (провадження № 22-ц/813/8751/21), в якій просить ухвалу апеляційного суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що окремо від рішення суду можуть бути оскарженні в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів. Відмовляючи в задоволенні клопотання про витребування доказів та клопотання про призначення експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що клопотання подане з порушенням строку, наведене обґрунтування необхідності проведення експертизи не входить до предмета доказування но даному спору. Суд при вирішення клопотання допустив порушення цивільно-процесуального кодексу та прийшов до невірного висновку про те, що докази не стосуються предмета спору, проте, зазначаю, що позовними вимогами у зазначеному позові з встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання договору інвестування будівництва недійсним в частині визначення інвестора, визнання сторону договору - інвестором, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання договору дарування недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності. Крім цього, суд не звернув уваги на Рішення суду про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (знаходиться в матеріалах справи), де взагалі не було вказано про вищезазначену квартиру. Тобто, витребування документів та призначення почеркознавчої експертизи стосовно підпису ОСОБА_4 у документах, які вказані в Свідоцтві про право власності на нерухоме майно має відношення до з`ясування обставин, шо мають значення для справи. Крім цього, витребування документів та проведення експертизи має велике значення для вирішення даної справи, оскільки результати експертизи впливатимуть на повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи іа винесення законного та обґрунтованого рішення по справі. Таким чином, Одеським апеляційний суд порушив право ОСОБА_1 на забезпечення доказів, шляхом витребування доказів та призначення експертизи, які необхідні для встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, та можуть суттєво вплинути на рішення суду по справі. Вказує, що в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19) зроблено висновок про те, що у частині першій статті 353 ЦПК України передбачений перелік ухвал суду першої інстанції, які можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення суду. У цьому переліку наявна ухвала про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів (пункт 2).

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 16 серпня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 23 червня 2021 року та відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 червня 2021 року (провадження № 22-ц/813/8749/21).

Ухвалою Верховного Суду від 16 серпня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 23 червня 2021 року та відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 червня 2021 року (провадження № 22-ц/813/8748/21).

Ухвалою Верховного Суду від 16 серпня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 23 червня 2021 року та відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 червня 2021 року (провадження № 22-ц/813/8751/21).

Ухвалою Верховного Суду від 05 жовтня 2019 року справа призначена до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалах Верховного Суду від 16 серпня 2021 року про відкриття касаційного провадження у справі за касаційними скаргами ОСОБА_1 зазначено, що наведені у касаційних скаргах доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: порушення норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 жовтня 2021 року справу передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що суд касаційної інстанції у різних палатах застосовує принципово відмінний підхід до тлумачення пункту 2 частини першої статті 353 ЦПК України у контексті розуміння того чи підлягає апеляційному оскарженню ухвала про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2020 року у справі № 638/1514/19 (провадження № 61-18246св19) зазначено, що: «представник відповідача вважає, що ухвалою суду першої інстанції йому відмовлено у забезпеченні доказів, оскільки пунктом 2 частини 1 статті 353 ЦПК України передбачено окреме від рішення апеляційне оскарження ухвали щодо забезпечення доказів, тому і вказана ним ухвала суду також може бути оскаржена окремо від рішення суду. Частиною 1 статті 353 ЦПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів. У пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Повертаючи апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції виходив з того, що підстави та порядок забезпечення доказів, а також подання учасниками справи та їх представниками заяви про забезпечення доказів та її розгляду судом, враховуючи певні особливості їх отримання, передбачені статтями 116, 117, 118 ЦПК України і законодавцем виділено окремо параграфом 8 в главі 5 «Докази та доказування». З матеріалів справи вбачається, що відповідачем чи її представником до суду не подавалися заяви про забезпечення доказів у розумінні статей 116, 117, 118 ЦПК України з оплатою судового збору. За таких обставин відсутні передбачені законом підстави для окремого від рішення суду апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції від 31 липня 2019 року».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2020 року у справі № 520/17420/15-ц (провадження № 61-12251св20) зазначено: «Аналіз матеріалів справи свідчить, що ОСОБА_5 через представника ОСОБА_6 звернувся саме із заявою про забезпечення доказів (Т. 4, а. с. 179 - 182) у порядку статті 116 ЦПК України та оплатив судовий збір. За таких обставин апеляційний суд зробив неправильний висновок про повернення апеляційної скарги, оскільки апеляційна скарга подавалася на ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпеченні доказів».

Таким чином Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного судунеодноразово робив висновок про можливість оскарження в апеляційному порядку саме ухвали суду першої інстанції про відмову в забезпеченні доказів (пункт 2 частини першої статті 353 ЦПК України). Ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів у переліку, визначеному пунктом 2 частини першої статті 353 ЦПК України, відсутня.

Проте в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19) зазначено, що:

«у частині першій статті 353 ЦПК України передбачений перелік ухвал суду першої інстанції, які можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

У цьому переліку наявна ухвала про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів (пункт 2).

Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України).

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Разом з цим, згідно зі статтею 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Апеляційний суд у порушення вказаних вимог закону повернув апеляційну скаргу заявнику, дійшовши помилкового висновку, що ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 29 жовтня 2019 року щодо відмови у задоволенні клопотання про витребування доказів не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду».

За таких обставин колегія суддів вважала необхідним передати справу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду для відступу від висновків щодо застосування пункту 2 частини першої статті 353 ЦПК України у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19);

та вказівки, що ухвала суду першої інстанції про відмову в забезпеченні доказів підлягає апеляційному оскарженню на підставі пункту 2 частини першої статті 353 ЦПК України. Ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів у переліку, визначеному пунктом 2 частини першої статті 353 ЦПК України, відсутня.

Відповідно до частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Таким чином, касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвали Одеського апеляційного суду від 23 червня 2021 року підлягають прийняттю до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Тому касаційна скарга розглядатиметься Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Керуючись статтями 7, 260, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду справу № 520/14132/18.

Призначити справу № 520/14132/18 до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: В. С. Висоцька

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

І. М. Фаловська

М. Є. Червинська