Ухвала

01 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 359/8255/16-ц

провадження № 61-16614ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Бориспільської міської ради Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Реєстраційної служби Бориспільської міської ради Київської області, ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дудка Оксана Сергіївна, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання недійсними рішень, скасування свідоцтв про право власності на земельні ділянки, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду 16 вересня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_2 , Бориспільської міської ради Київської області задоволено частково. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області

від 02 лютого 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Визнано незаконним та скасовано рішення Бориспільської міської ради

від 24 липня 2012 року № 2308-27-VI про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у м. Бориспіль, в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,07 га, за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину

ОСОБА_3 .

Визнано незаконним та скасовано рішення Бориспільської міської ради

від 29 січня 2013 року № 2908-34-VІ про затвердження проектів землеустрою та передачу безоплатно у власність земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) у м. Бориспіль (землі житлової та громадської забудови), в частині затвердження проекту землеустрою та безоплатної передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у м. Бориспіль (землі житлової та громадської забудови) кадастровий номер :07:003:0137 площею 0,0600 га, за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину ОСОБА_3 .

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно (індексний номер 1810557), видане 30 березня 2013 року реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :07:003:0137 площею 0,07 га, за адресою:

АДРЕСА_1 та скасовано державну реєстрацію прав та їх обтяжень, проведену реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 5, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу, індексний номер: 1264115 від 30 березня 2013 року).

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно (індексний номер 27852676), видане 09 жовтня 2014 року реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :07:003:0145 площею 0,06 га за адресою:

АДРЕСА_1 та скасовано державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведену реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (індексний номер Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності: 27852799 від 09 жовтня 2014 року, номер запису про право власності 7268784, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 05).

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно (індексний номер 27850195), видане 09 жовтня 2014 року реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :07:003:0144 площею 0,01 га за адресою:

АДРЕСА_1 та скасовано державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведену реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (індексний номер Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності: 27850439 від 09 жовтня 2014 року, номер запису про право власності 7268276, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 05).

У задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок, кадастрові номери: :07:003:0145 та :07:003:0144, укладених 13 вересня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту - відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У жовтні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня, у якій вона просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2021 року, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі належно не обґрунтовано підстави на яких подається касаційна скарга.

За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:

1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;

4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;

5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;

6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;

8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги встановлено статтею 392 ЦПК України.

За змістом пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено визначені статтею 389 ЦПК України підставу (підстави) на якій (яких) подається касаційна скарга.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), однак, не вказує норму матеріального права яку неправильно застосували суди попередніх інстанцій та щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

Верховний Суд роз`яснює заявнику, що посилаючись на зазначену підставу для відкриття касаційного провадження, заявник повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок виклав апеляційний суд з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає незгода з ним.

Саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, без зазначення конкретної норми права, яку неправильно застосували суди попередніх інстанцій не дає підстав для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, заявнику необхідно подати до Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції із належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, відповідно до вимог частини другої статті 389 та пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

За змістом пункту першого частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 26 листопада

2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик