судді Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Усика Г. І.
29 вересня 2021 року
за позовом Державного підприємства «Антонов» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та витребування майна із чужого незаконного володіння
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів попередніх інстанцій
У жовтні 2017 року Державне підприємство «Антонов» (далі - ДП «Антонов») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та витребування майна із чужого незаконного володіння, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до пункту 1.1 статуту ДП «Антонов», затвердженого указом Державного концерну «Укроборонпром» від 14 березня 2017 року № 87, Державне підприємство авіаційного науково-технічного комплексу ім. О. К. Антонова перейменовано у ДП «Антонов» наказом Мінпромполітики від 22 січня 2010 року № 17 та є правонаступником усіх його майнових та особистих немайнових прав та обов`язків.
Відповідно до державного акта на право постійного користування землею
від 23 серпня 2001 року № 462, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Віто-Поштової сільської ради народних депутатів від 26 січня 2001 року № 1-1, позивачу передано у постійне користування 88,22 га землі, у тому числі, земельна ділянка 2 площею 5,0 га, у с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області.
Згідно з рішенням 31 сесії 4 скликання Віто-Поштової сільської ради від 08 листопада 2005 року «Про затвердження місця розташування та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки Садівницькому товариству Круглик-4», затверджено місце розташування земельної ділянки під розміщення садівницького товариства за рахунок земель підсобного господарства « Круглик » та надано дозвіл Садівницькому товариству «Круглик-4» на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 6,5524 га в оренду на 49 років в с. Віта-Поштова.
Рішенням Господарського суду Київської області від 30 березня 2009 року у справі № 19/034-09, залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22 липня 2009 року у справі № 19/034-09 та постановою Вищого господарського суду України від 18 листопада 2009 року у справі № 19/034-09, визнано недійсним рішення Віто-Поштової сільської ради від 08 листопада 2005 року та частково недійсним рішення зазначеного органу місцевого самоврядування

від 21 березня 2006 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 6,5524 га та вилучення земельної ділянки площею 5,0 га з постійного землекористування позивача.

Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що позивач не схвалював погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадській організації «Садівницьке товариство «Круглик-4», тобто земельна ділянка вибула з володіння поза волею позивача, а тому не припиняє право постійного користування земельною ділянкою згідно з актом № 462, та відповідно не створює будь-яких прав для інших осіб.

Також встановлено, що Віто-Поштова сільська рада під час прийняття рішення

від 08 листопада 2005 року та рішення від 21 березня 2006 року діяла поза межами наданих їй законом повноважень, оскільки виключно до повноважень Кабінету Міністрів України належить право вилучення земельної ділянки, яка відноситься до земель державної власності.

Згідно з рішенням 6 сесії 5 скликання Віто-Поштової сільської ради від 18 січня

2007 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок членам с/т «Круглик-4», яке є похідним від недійсних рішень цього органу від 08 листопада 2005 року та від 21 березня 2006 року, надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок 11 членам Садівницького товариства «Круглик-4», у тому числі ОСОБА_1 , загальною площею 1,0512 га, для ведення садівництва, які розташовані в Садівницькому товаристві «Круглик-4».

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2011 року у справі № 2-а-1548/2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2012 року у справі № 2а-1548/11, визнано незаконним та скасовано рішення 6 сесії 5 скликання Віто-Поштової сільської ради від 18 січня 2007 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок членам с/т «Круглик-4».

10 травня 2016 року на адресу позивача від відокремленого структурного підрозділу - філії «Антонов-Агро» надійшла службова записка від 26 квітня 2016 року № 6 про те, що під час підготовки документів для розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право постійного користування зазначеною земельною ділянкою було встановлено, що на земельну ділянку, яка перебуває у користуванні ДП «Антонов» накладаються інші земельні ділянки, які належать на праві власності невідомим особам.

06 липня 2016 року в ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» позивач отримав викопіювання з національної кадастрової схеми в межах Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району, з якого стало відомо, що в межах належної йому на праві постійного користування земельної ділянки накладається земельна ділянка, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12 липня 2016 року № НВ-016 позивачу стало відомо, що земельна ділянка, кадастровий номер :01:002:0197 площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: с. Віта-Поштова, Києво-Святошинський район, Київська область, належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі рішення 9 сесії 5 скликання Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року.

Ураховуючи, що рішення 9 сесії 5 скликання Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам с/т «Круглик-4» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки у площею 0,1200 га для ведення садівництва є похідним від рішення сільської ради

від 18 січня 2007 року, яке у судовому порядку визнано незаконним та скасовано, позивач просив визнати його незаконним та скасувати; витребувати на користь

ДП «Антонов» з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0197, площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, проведену 17 червня 2016 року за ОСОБА_1 , кадастровий номер :01:002:0197, площею 0,1200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визначити порядок виконання судового рішення, вказавши, що воно є підставою скасування державної реєстрації земельної ділянки, проведеної 17 червня 2016 року Управлінням Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області за ОСОБА_1 , кадастровий номер :01:002:0197, площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, стягнути з ОСОБА_1 на користь ДП «Антонов» витрати зі сплати судового збору в сумі 4 800,00 грн.

12 жовтня 2019 року ДП «Антонов» звернулося з аналогічним позовом до ОСОБА_2 , Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та витребування майна із чужого незаконного володіння, а 25 жовтня 2019 року позивач з подібним позовом звернувся до ОСОБА_3 , Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області.

В уточненій позовній заяві, позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення 9 сесії 5 скликання Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам с/т «Круглик-4» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1200 га для ведення садівництва в Садівницькому товаристві «Круглик-4», визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім`я ОСОБА_1 на підставі рішення 9 сесії 5 скликання Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня

2007 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам с/т «Круглик-4» та скасувати його державну реєстрацію, зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, проведену 17 червня 2016 року за ОСОБА_1 , кадастровий номер :01:002:0197, площею 0,1200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, витребувати на користь ДП «Антонов» з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0197, площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнати незаконним та скасувати рішення 9 сесії 5 скликання Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам с/т «Круглик-4» у частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність

ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0600 га для ведення садівництва в Садівницькому товаристві «Круглик-4»; розташованої у с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га за адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення 9 сесії 5 скликання Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам с/т «Круглик-4» та скасувати його державну реєстрацію, зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, проведену 17 червня 2016 року за ОСОБА_2 , кадастровий номер :01:002:0189, площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, витребувати на користь ДП «Антонов» з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0189, площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнати незаконним та скасувати рішення 9 сесії 5 скликання Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам с/т «Круглик-4» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1000 га для ведення садівництва в Садівницькому товаристві «Круглик-4», розташованому у с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім`я ОСОБА_3 на підставі рішення 9 сесії 5 скликання Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам с/т «Круглик-4» та скасувати його державну реєстрацію, зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, проведену 17 червня

2016 року за ОСОБА_3 , кадастровий номер :01:002:0196, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, витребувати на користь

ДП «Антонов» з незаконного володіння ОСОБА_3 земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0196, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, стягнути з відповідачів на користь ДП «Антонов» витрати зі сплати судового збору в сумі 14 400,00 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 жовтня

2019 року позов ДП «Антонов» задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення 9 сесії 5 скликання Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам с/т «Круглик-4» у частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення та передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1200 га для ведення садівництва в Садівницькому товаристві «Круглик-4», розташованої у с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2 - у власність земельної ділянки площею 0,0600 га для ведення садівництва в Садівницькому товаристві «Круглик-4», розташованої у с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_3 - у власність земельної ділянки площею 0,1000 га для ведення садівництва в Садівницькому товаристві «Круглик-4», розташованої у с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області.

Стягнуто з Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на користь ДП «Антонов» судовий збір у розмірі 1 920,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення 9 сесії 5 скликання Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам с/т «Круглик-4» в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення та передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1200 га, ОСОБА_2 - у власність земельної ділянки площею 0,0600 га,

ОСОБА_3 - у власність земельної ділянки площею 0,1000 га для ведення садівництва в Садівницькому товаристві «Круглик-4», розташованому у с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області, суд першої інстанції виходив з того, що спірні земельні ділянки передані позивачам з державної власності, що перебували у постійному користуванні ДП «Антонов» з порушенням вимог закону, за відсутності згоди та волевиявлення ДП «Антонов», а отже, рішення 9 сесії 5 скликання Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельних ділянок членам с/т «Круглик-4» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для ведення садівництва в Садівничому товаристві «Круглик-4», є незаконним.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що спірні земельні ділянки вибули з володіння позивача не з вини фізичних осіб-відповідачів а у зв`язку з перевищенням повноважень органом місцевого самоврядування, а отже витребування земельних ділянок з власності відповідачів на користь позивача та інші похідні вимоги матимуть непропорційне втручання у право відповідачів на мирне володіння своїм майном.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, апеляційну скаргу ДП «Антонов» задоволено. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 31 жовтня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ДП «Антонов» скасовано, ухвалено в цій частині нову постанову.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га. за адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім`я ОСОБА_1 на підставі рішення 9 сесії 5 скликання Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельних ділянок членам с/т «Круглик-4», та скасовано його державну реєстрацію; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Київській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, проведену 17 червня 2016 року за ОСОБА_1 , кадастровий номер :01:002:0197, площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; витребувано на користь ДП «Антонов» з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0197, площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га за адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення 9 сесії 5 скликання Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельних ділянок членам с/т «Круглик-4» та скасовано його державну реєстрацію; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Київській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, проведену 17 червня 2016 року за

ОСОБА_2 , кадастровий номер :01:002:0189, площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; витребувано на користь ДП «Антонов» із незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0189, площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім`я ОСОБА_3 на підставі рішення 9 сесії 5 скликання Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельних ділянок членам с/т «Круглик-4» та скасовано його державну реєстрацію; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Київській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, проведеної 17 червня 2016 року за

ОСОБА_3 , кадастровий номер :01:002:0196, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; витребувано на користь ДП «Антонов» із незаконного володіння ОСОБА_3 земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0196, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ДП «Антонов» судовий збір у сумі 14 241,17 грн з кожної.

Задовольняючи позовні вимоги у зазначеній частині, суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції правильно встановив, що ДП «Антонов» є постійним користувачем земельної ділянки площею 88,22 га, у тому числі земельної ділянки площею 5,0 га у с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області, що посвідчується державним актом на право постійного користування землею, серія І-КВ №003284, виданим 23 серпня 2001 року на підставі рішення виконавчого комітету Віто-Поштової сільської ради народних депутатів від 26 січня 2001 року № 1-1, та дійшов обгрунтованого висновку, що рішення 9 сесії 5 скликання Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельних ділянок членам с/т «Круглик-4» в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельних ділянок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 для ведення садівництва в Садівницькому товаристві «Круглик-4» є незаконним. Оскільки спірна земельна ділянка вибула з володіння її постійного користувача поза його волею на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яке в судовому порядку визнано недійсним та скасовано, позивач має право витребувати спірну земельну ділянку

від добросовісних набувачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі статті 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин частини першої статті 46 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, положень Першого протоколу до Конвенції, статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та посилань на висновки Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Стретч проти Сполученого Королівства», «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Федоренко проти України» щодо справедливої рівноваги між інтересами суспільства та особи, оскільки відповідачі, будучи обізнаними про судові справи щодо спірних земельних ділянок, які були вилучені у ДП «Антонов» незаконно, користувалися ними лише періодично для засадження городу, будь-яких будівель на зазначених земельних ділянках не споруджували, а тому відсутні підстави вважати, що у даному випадку має місце непропорційне втручання у право відповідачів на мирне володіння своїм майном.

Суд відхилив як необґрунтовані доводи апеляційної скарги про не застосування судом першої інстанції позовної давності до вимог ДП «Антонов», яку заявник обґрунтовувала посиланням на те, що позивачу було відомо про існування оспорюваного рішення органу місцевого самоврядування від 30 серпня 2007 року ще під час розгляду судової справи у 2011 році. Суд зазначив, що наведені аргументи відповідача спростовуються змістом наявних у матеріалах справи судових рішень, ухвалених судами за позовом ДП «Антонов», в яких не міститься жодного посилання на оскаржуване рішення Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року.

У контексті зазначених доводів апеляційний суд вважав обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивач не мав об`єктивної можливості дізнатися про наявність рішення Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року, на підставі якого було зареєстровано право власності на земельну ділянку за відповідачами, раніше отриманої ним 10 травня 2016 року службової записки, що надійшла від філії «Антонов-Агро», а тому перебіг позовної давності щодо оскарження дій відповідачів, для ДП «Антонов» розпочався з 10 травня 2016 року.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та постанову апеляційного суду, і ухвалити у справі нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ДП «Антонов».

Як підставу касаційного оскарження заявник посилався на неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16, від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16, постановах Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 911/3210/17,

від 28 листопада 2018 року у справі № 911/926/17, від 18 вересня 2019 року у справі № 372/4972/14-ц, від 04 листопада 2020 року у справі № 275/900/17, від 19 листопада 2020 року у справі № 372/1699/18, від 02 грудня 2020 року у справі № 360/1413/15-ц, постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-68цс15,

від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15, від 08 червня 2016 року у справі

№ 6-3089цс15, від 28 вересня 2016 року у справі № 6-832цс15, від 16 листопада

2016 року у справі № 6-2469цс16, від 12 квітня 2017 року у справі № 362/122/15-ц,

від 22 червня 2017 року у справі № 2-354/07 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Вказував на те, що суди неправильно визначили початок перебігу позовної давності, наслідки спливу якої просили застосувати відповідачі, що підтверджується поясненнями свідків, проте суди залишили їх без належної оцінки. Звертав увагу на те, що позивач зобов`язаний був знати про стан своїх майнових прав, оскільки був ініціатором та стороною у судових справах щодо оскарження рішень Віто-Поштової сільської ради (рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 26 липня 2011 року у справі № 2-а-1548/2011 за позовом ДП «Антонов» до Віто-Поштової сільської ради про скасування рішення від 18 січня 2007 року), а отже міг довідатися про порушення своїх прав; позовна давність, зокрема службова записка філії «Антонов-Агро», що надійшла до ДП «Антонов» 10 травня 2016 року, не є доказом поважності пропуску позовної давності та підставою для визначення початку відліку позовної давності.

На переконання заявника, в даному випадку, земельна ділянка вибула з володіння позивача не з вини фізичних осіб - відповідачів, а у зв`язку із вчиненням порушення органом місцевого самоврядування, у зв`язку з чим витребування земельних ділянок із власності відповідачів на користь позивача та інші похідні вимоги матимуть непропорційне втручання у право відповідачів на мирне володіння своїм майном, що є порушенням статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Заявник звертав увагу, що Віто-Поштова сільська рада, Київське обласне управління земельних ресурсів, прокуратура міста Києва, Держгеокадастр, фіскальні органи,

ДП «Антонов» та інші відповідні органи виконавчої влади знали про вилучення земельних ділянок ще у 2008 році, реєстрація права власності на спірні земельні ділянки відбувалась за участю державних органів, які мали повноваження контролю та виявлення порушень при прийнятті рішення органом місцевого самоврядування, проте особа не може відповідати за помилки органу місцевого самоврядування та органів державної влади при прийнятті ними рішень.

У березні 2021 року ДП «Антонов» із застосуванням засобів поштового зв`язку надіслало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу представника

ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , у якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами попередніх інстанційустановлено, що ДП «Антонов» згідно з державним актом на право постійного користування землею серія І-КВ № 003284, виданим 23 серпня 2001 року на підставі рішення виконавчого комітету Віто-Поштової сільської ради народних депутатів від 26 січня 2001 року № 1-1, надано у постійне користування

88,22 га землі, у тому числі земельна ділянка площею 5,0 га у с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 08 листопада 2005 року затверджено місце розташування та надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки у Садівницькому товаристві «Круглик-4» за рахунок земель підсобного господарства «Круглик» позивача, площею 6,5524 га, в оренду на 49 років під розміщення цього садівницького товариства, яке розташовано в с. Віта-Поштова, за рахунок земель підсобного господарства «Круглик».

Рішенням Віто-Поштової сільської ради від 21 березня 2006 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду загальною площею 6,5524 га під розширення території Садівницького товариства «Круглик-4» та вилучено земельну ділянку загальною площею 6,5524 га (рілля), з них: 5,0 га - з постійного землекористування підсобного господарства «Круглик» згідно з державним актом на право постійного користування землею від 23 серпня 2001 року за № 462 та 1,15524 га - із земель запасу Віто-Поштової сільської ради.

Рішенням Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 18 січня 2007 року надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок 11 членам садівницького товариства «Круглик-4», у тому числі ОСОБА_1 - у власність земельну ділянку площею 0,1200 га для ведення садівництва в Садівницькому товаристві «Круглик-4»,

ОСОБА_2 - у власність земельну ділянку площею 0,0600 га для ведення садівництва в садівничому товаристві «Круглик-4», ОСОБА_3 - у власність земельну ділянку площею 0,1000 га для ведення садівництва в садівничому товаристві «Круглик-4».

Рішенням Господарського суду Київської області від 30 березня 2009 року у справі № 19/034-109 (залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22 липня 2009 року у справі № 19/034-09 та постановою Вищого господарського суду України від 18 листопада 2009 року у справі № 19/034-09) визнано недійсним рішення від 08 листопада 2005 року та частково недійсним рішення від 21 березня 2006 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 6,5524 га, з них 5,0 га з постійного землекористування ДП «АНТК ім. О.К. Антонова».

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2011 року у справі № 2-а-1548/2011 року (залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2012 року) визнано незаконним та скасовано рішення Віто-Поштової сільської ради від 18 січня 2007 року.

10 травня 2016 року на адресу ДП «Антонов» від відокремленого структурного підрозділу - філії «Антонов-Агро» надійшла службова записка від 26 квітня 2016 року № 6 з інформацією про те, що під час підготовки необхідних документів для розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право постійного користування зазначеною земельною ділянкою встановлено, що на ділянку позивача накладаються інші земельні ділянки, які належать на праві власності невідомим особам.

ДП «Антонов» звернувся до суду із зазначеним позовом у жовтні 2017 року.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 подали заяви про застосування наслідків спливу позовної давності.

Стислий зміст постанови Верховного Суду

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_1 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року залишено без змін.

Поновлено виконання постанови Київського апеляційного суду від 24 листопада

2020 року у нескасованій за результатами касаційного перегляду частині.

Мотиви незгоди з висновками Верховного Суду щодо неналежного з`ясування судами обставин, що мають значення при вирішенні питання про застосування позовної давності

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частина п`ята статті 267 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня

2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Скасовуючи оскаржувану заявником постанову Київського апеляційного суду

від 24 листопада 2020 року, суд касаційної інстанції вважав, що висновки суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд в частині вирішення питання про застосування позовної давності за заявою ОСОБА_1 , є передчасними, оскільки суди належним чином не дослідили, коли позивач міг дізнатися про порушення свого цивільного права, ураховуючи фактичні обставини справи.

На обґрунтування такого висновку, касаційний суд зазначив, що суди попередніх інстанцій не дослідили та не надали оцінки обставинам встановленим:

- у справі № 2-а-1548/2011 за позовом ДП «Антонов», якими визнано незаконним та скасовано рішення 6 сесії 5 скликання Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 18 січня 2007 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок членам с/т «Круглик-4», та у тексті постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2011 року зазначено, що «при винесенні рішення

від 18 січня 2007 року щодо надання згоди на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок 11 членам Громадської організації «Садівницьке товариство «Круглик-4» Віто-Поштова сільська рада не отримувала відмови ДП «Антонов» від права користування земельною ділянкою, по сьогоднішній день державний акт на право постійного користування земельною ділянкою є чинним». У додатку до оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування серед 11 прізвищ, яким передані у власність земельні ділянки зазначені у тому числі відповідачі;

- у постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 19 лютого 2009 року відносно заступника Генерального директора ДП «Антонов» ОСОБА_5 за відсутності в його діях складу злочинів, передбачених статтями 364, 365 Кримінального кодексу України, порушеної за заявою начальника юридичного управління Державного підприємства авіаційного науково-технічного комплексу ім. О. К. Антонова (правонаступником якого є позивач) Дехтяренком І. В. щодо законності відчуження земельної ділянки підприємства, що розташована на території Віто-Поштової сільської ради, у якій згадується рішення Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 21 березня 2006 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду, загальною площею 6,5524 га, під розширення території садівницького товариства «Круглик-4» та вилучення земельної ділянки загальною площею 6,5524 га (рілля), з них: 5,0 га з постійного землекористування підсобного господарства «Круглик».

Верховний Суд зауважив, що суди дійшли передчасного висновку про те, що у позивача не було об`єктивної можливості дізнатися про наявність рішення Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року, на підставі якого було зареєстровано право власності на земельну ділянку за відповідачами, раніше отримання службової записки філії «Антонов-Агро», а тому перебіг позовної давності розпочався саме з 10 травня 2016 року, оскільки суди не досліджували питання, чи є така службова записка за підписом в.о. директора філії «Антонов-Агро» ДП «Антонов» на ім`я начальника юридичного управління ДП «Антонов» Дехтяренка І. В. достатньою підставою вважати позивача необізнаним про порушення його права.

Крім того, зазначив, що матеріали справи не містять примірника оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування, визнаного судами незаконним.

Урахувавши наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій не дослідили в повній мірі, чи міг позивач, з урахуванням зазначених документів та обставин, об`єктивно дізнатися про порушення свого права, за захистом якого звернувся через 10 років після прийняття оскаржуваного ним рішення Віто-Поштової сільської ради.

Із зазначеним висновком Верховного Суду не погоджуюся з огляду на таке.

Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неправильного застосування судом першої інстанції наслідків спливу позовної давності за поданою нею заявою а також заявами відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , з посиланням на те, що позивачеві було відомо про наявність оскаржуваного ним рішення Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року ще під час розгляду іншої справи у 2011 році, суд апеляційної інстанції зазначив, що такі аргументи заявника є необґрунтованими, оскільки зі змісту наявних у справі судових рішень не убачається будь-яких посилань на рішення Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року, яке є предметом оскарження у зазначеній справі.

Апеляційний суд погодився з висновком суд першої інстанції про те, що про наявність оскаржуваного ДП «Антонов» рішення органу місцевого самоврядування, позивачеві стало відомо лише зі службової записки відокремленого структурного підрозділу філії «Антонов-Агро», що надійшла 10 травня 2016 року, а тому саме з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності, який з огляду на звернення ДП «Антонов» із зазначеним позовом до суду в жовтні 2017 року не пропущений.

Обставин, які б свідчили про порушення судами порядку та оцінки доказів не встановлено, наведені у касаційній скарзі представником ОСОБА_1 доводи, на мою думку, зводяться до переоцінки наданих судами попередніх інстанцій доказів. У контексті зазначеного, вважаю необхідним зауважити, що відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_2 не оскаржували рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, що свідчить про те, що вони погодилися з висновками судів.

Таким чином, на мою думку, суди попередніх інстанцій належно перевірили аргументи відповідачів та навели обґрунтування відсутності підстав для задоволення їх заяв про застосування позовної давності до вимог ДП «Антонов», а тому суд касаційної інстанції, діючи у межах повноважень, визначених статтею 400 ЦПК України, не мав вдаватися в переоцінку доказів, зроблених судами попередніх інстанцій.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зробила висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів. Отже, переглядаючи законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, суд касаційної інстанції, діючи у межах повноважень визначених статтею 400 ЦПК України, не вправі здійснювати переоцінку доказів.

Щодо посилання касаційного суду на відсутність у матеріалах справи примірника оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування від 30 серпня 2007 року, то зазначене ніяким чином не впливає на повноту з`ясування судами обставин, що мають значення для її вирішення, оскільки наявність рішення Віто-Поштової сільської ради

від 30 серпня 2007 року визнавалася усіма учасниками справи.

Узагальнюючи наведене, вважаю, що оскаржувана постанова Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_1 ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Г. І. Усик