УХВАЛА

01 листопада 2021 року Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді Панас О.В. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця ,-

в с т а н о в и в:

На розгляд до Рівненського міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця .

Одночасно з позовною заявою була подана заява про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 01.11.2021 р. відкрите у справі спрощене позовне провадження, призначене судове засідання з викликом сторін.

Так, позивач у поданій до суду заяві про забезпечення позову просить вжити заходів забезпечення позову у цій справі шляхом накладення арешту та заборони відчуження на квартиру АДРЕСА_1 .

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову. Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. Положеннями ч. 1 статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог є борг в сумі 10000 доларів США, що становить 263300,00 грн.

Заява позивача про забезпечення позову обґрунтована правом особи на забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно , що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. За своєю правовою природою арешт майна забороняє користуватися майном, що є порушенням права власності.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Разом з тим, в заяві про забезпечення позову не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову у спосіб накладення арешту на квартиру, яка не є предметом спору. Окрім того, не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення якого підлягають до повернення грошові кошти, а майно, на яке позивач просить накласти арешт, не є предметом спору, вартість якого згідно висновку експерта № ЕЗ-12/20 від 16.06.2020р. становить 552 000,00 грн., при визначеній ціні позову 263 000,00 грн.

За вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-152, 260,261, 353,354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею .

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В.Панас