Постанова

Іменем України

02 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 528/374/19

провадження № 61-18423св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Аспект»,

треті особи: державний реєстратор Комунального підприємства «Центр надання послуг та консультацій Гребінківської районної ради» Полтавської області Сидоренко Руслан Миколайович, державний реєстратор Заїчинської сільської ради Полтавської області Похилець Юлія Миколаївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Аспект», треті особи: державний реєстратор Комунального підприємства «Центр надання послуг та консультацій Гребінківської районної ради» Полтавської області Сидоренко Руслан Миколайович, державний реєстратор Заїчинської сільської ради Полтавської області Похилець Юлія Миколаївна, про визнання недійсними угод та договору оренди землі

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Аспект» на постанову Полтавського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року у складі колегії суддів: Кривчун Т. О., Дряниці Ю. В., Чумак О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, уточнивши свої позовні вимоги, просив визнати недійсним договір оренди землі від 25 вересня 2018 року, укладений між ним і Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Аспект» (далі - ТОВ «Агро Аспект»), реєстрація речового права оренди земельної ділянки вчинена 18 жовтня 2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр надання послуг та консультацій Гребінківської районної ради» Полтавської області Сидоренком Р. М., індексний номер рішення про державну реєстрацію 43594149 від 22 жовтня 2018 року;

визнати недійсною угоду про припинення речового права оренди, зареєстровану 23 березня 2019 року реєстратором Заїчинської сільської ради Полтавської області Похилець Ю. М., щодо права оренди, що було зареєстроване 19 грудня 2018 року відповідно до договору оренди землі від 10 грудня 2018 року (орендодавець - ОСОБА_1 , орендар ОСОБА_2 , індексний номер рішення 46294745);

визнати недійсним договір оренди землі від 20 березня 2019 року, укладений між ним та ТОВ «Агро Аспект», за яким речове право оренди було зареєстровано 29 березня 2019 року реєстратором Заїчинської сільської ради Полтавської області Похилець Ю. М., індексний номер рішення 46294879.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 9,2506 га, кадастровий номер :00:001:0520, розташована на території Березівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області (за межами населеного пункту). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18 квітня 2019 року № 164030488 йому стало відомо, що реєстратори вчиняли реєстраційні дії щодо речового права оренди чи припинення права оренди належної йому земельної ділянки на підставі угод та договорів, які ним не укладалися та не підписувалися. Лише дві реєстраційні дії вчинені на підставі дійсно укладених та підписаних правових актів, а саме: угоди про припинення договору оренди землі від 25 вересня 2018 року між ним і ТОВ «Агро Аспект», а також договору оренди землі від 10 грудня 2018 року, укладеного між ним і ОСОБА_2 . Про укладення договору оренди земельної ділянки від 25 вересня 2018 року з ТОВ «Агро Аспект», угоди про припинення речового права оренди відповідно до договору від 10 грудня 2018 року з ОСОБА_2 , а також укладення договору оренди земельної ділянки від 20 березня 2019 року між ним та ТОВ «Агро Аспект», про реєстрацію речового права оренди та припинення речового права оренди йому не було відомо. Укладення договору оренди землі від 25 вересня 2018 року між ним і ТОВ «Агро Аспект» та договору оренди землі від 20 березня 2019 року з реєстрацією речового права оренди не було засноване на його вільному волевиявленні, не спрямоване на реальне настання правових наслідків і повністю суперечить його внутрішній волі. У зв`язку з цим просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Гребінківський районний суд Полтавської області рішенням від 15 червня 2020 року позов задовольнив частково. Визнав недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 20 березня 2019 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Агро Аспект», за яким речове право оренди було зареєстровано 29 березня 2019 року реєстратором Заїчинської сільської ради Полтавської області Похилець Ю. М. (індексний номер 46294879). Зобов`язав ТОВ «Агро Аспект» повернути власнику ОСОБА_1 земельну ділянку площею 9,2506 га, кадастровий номер :00:001:0520, в порядку застосування реституції. Стягнув з ТОВ «Агро Аспект» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 7 536,00 грн, судовий збір у розмірі 768,40 грн та витрати за надання правової допомоги в розмірі 4 000,00 грн. В іншій частині позову відмовив.

Гребінківський районний суд Полтавської області ухвалою від 28 липня 2020 року виправив допущені в рішенні суду від 15 червня 2020 року арифметичні помилки, замінивши абзац мотивувальної частини щодо розподілу судових витрат: «Оскільки за наслідком судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, що становить 33,33 % заявлених позовних вимог, а тому судові витрати слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: 768,40 грн судового збору за задоволену позовну вимогу немайнового характеру у 2019 році, та 2 666,40 грн правничої допомоги, які слід стягнути з відповідача ТОВ «Агро Аспект» на такий: «Оскільки за наслідком судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, що становить 50 % заявлених позовних вимог, а тому судові витрати слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: 768,40 грн судового збору за задоволену позовну вимогу немайнового характеру у 2019 році, та 4 000,00 грн правничої допомоги, які слід стягнути з відповідача ТОВ «Агро Аспект». Абзац шостий резолютивної частини виклав у такій редакції: «Стягнув з ТОВ «Агро Аспект» на користь ОСОБА_1 судові витрати за правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн».

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та доведеними, оскільки згідно з висновком експерта від 16 грудня 2019 року № 22744 підпис від імені ОСОБА_1 у договорі оренди земельної ділянки від 20 березня 2019 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Також суд виходив з недоведеності відповідачем сплати позивачеві орендної плати за спірним договором, що в сукупності з іншими обставинами, вказує на відсутність між сторонами домовленості та волевиявлення власника земельної ділянки на укладення спірного договору, який не відповідає його внутрішній волі та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а також суперечить правам та інтересам позивача. У зв`язку з цим суд вважав, що є підстави для визнання договору від 20 березня 2019 року недійсним із застосуванням до спірних правовідносин реституції.

Відмовляючи у задоволенні інших позовних вимог, суд, зокрема, виходив з того, що позовна вимога про визнання недійсною угоди про припинення речового права оренди, зареєстрованої 23 березня 2019 року реєстратором Заїчинської сільської ради Полтавської області Похилець Ю. М., щодо права оренди, яке було зареєстроване 19 грудня 2018 року на підставі договору оренди землі від 10 грудня 2018 року, ухвалою суду від 21 травня 2019 року була виділена в окреме провадження та розглянута в окремому позовному провадженні з ухваленням судового рішення.

Також суд виходив з того, що немає правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання договору оренди землі від 25 вересня 2018 року недійсним через недоведеність вимог, оскільки відповідної експертизи дійсності підпису орендодавця у вказаному договорі виконано не було.

Гребінківський районний суд Полтавської області ухвалою від 09 вересня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 15 червня 2020 року, ТОВ «Агро Аспект» звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Також в межах розгляду цієї справи, з ухвалою місцевого суду від 09 вересня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, не погодився ОСОБА_1 та звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Полтавський апеляційний суд постановою від 12 листопада 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Агро Аспект» задовольнив частково. Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 15 червня 2020 року в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 20 березня 2019 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Агро Аспект», та зобов`язання ТОВ «Агро Аспект» повернути власнику ОСОБА_1 земельну ділянку площею 9,2506 га, кадастровий номер :00:001:0520, в порядку застосування реституції та в частині вирішення питання судових витрат скасував і в цій частині ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. Ухвалу Гребінківського районного суду Полтавської області від 28 липня 2020 року скасував. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Ухвалу Гребінківського районного суду Полтавської області від 09 вересня 2020 року залишив без змін.

Судове рішення апеляційний суд мотивував тим, що матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 і ТОВ «АгроАспект» дійсно не досягли згоди щодо укладення договору оренди земельної ділянки від 20 березня 2019 року. Водночас місцевий суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання спірного правочину недійсним, оскільки договір оренди не підписаний всіма сторонами зокрема, ОСОБА_1 , що підтверджується висновком експерта, тому він не був укладений, тобто не створив жодних правовідносин, на виникнення яких волевиявлення сторін спрямоване не було, а тому цей договір є неукладеним, і визнання його недійсним є безпідставним та помилковим. Разом з цим апеляційний суд дійшов висновку про те, що ефективним способом захисту прав позивача є звернення до суду з позовом про повернення земельної ділянки, яка є предметом договору оренди, а не визнання такого правочину недійсним.

При цьому, оскільки ОСОБА_1 не ставив питання про повернення відповідної земельної ділянки, і матеріали справи не містять доказів стосовно користування вказаною земельною ділянкою відповідачем, тому немає і підстав для застосування реституції.

В іншій частині рішення місцевого суду від 15 червня 2020 року відповідачем не оскаржувалось, не переглядалося і судом апеляційної інстанції.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У грудні 2020 року ТОВ «Агро Аспект» подало до Верховного Суду касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило постанову Полтавського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року змінити в мотивувальній частині, виключивши посилання на доказ у справі - висновок експерта від 16 грудня 2019 року № 22744 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, та встановлення факту виконання підпису від імені позивача іншою особою, в іншій частині оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Підставою касаційного оскарження зазначило, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішення застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, а саме у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 12 березня 2019 року у справі № 2- 23/2008, від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 755/13532/15-ц; у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 243/9104/19-ц, від 21 жовтня 2020 року у справі № 286/3818/19-ц, від 30 вересня 2020 року у справі № 275/540/15; від 23 вересня 2020 року у справі № 756/2708/17, від 07 жовтня 2020 року у справі № 569/10236/17, де прямо зазначається, що сторона справи має право бути почутою, а судове рішення має бути мотивованим.

Касаційна скарга мотивована тим, що розглянувши справу та відмовивши у задоволенні позову, апеляційний суд одночасно прийняв по суті протилежне рішення, водночас встановив преюдиційний факт - підписання договору оренди землі іншою особою, що тягне за собою його неукладеність. При цьому апеляційний суд взагалі не розглядав підставу апеляційної скарги ТОВ «Агро Аспект» про те, що експериментальні зразки для судової експертизи виконані не позивачем. Зазначені зразки подані представником позивача поза межами судового засідання та приєднані до справи без будь-якої перевірки авторства. За таких обставин експерт здійснював порівняння підпису в договорі із зразками, виконаними особою, відмінною від позивача. Таким чином, висновок судової почеркознавчої експертизи не свідчить про те, що підпис в договорі виконаний не позивачем, та не може бути покладений в основу судового рішення. ТОВ «Агро Аспект» достеменно відомо про те, що спірний договір підписаний позивачем. Виключно з цією метою, відповідач подаючи суду оригінали договору, звернувся з клопотанням про проведення відповідної експертизи, щоб в разі зловживання позивача - ухилення від оплати експертизи, мати змогу самостійно оплатити рахунок експерта, та однозначно довести справжність підпису. Водночас переглядаючи рішення апеляційний суд взагалі не розглянув зазначений довід заявника, не мотивував його безпідставність або обґрунтованість, не спростував іншими доказами.

У січні 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Коваль Л. М. подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, оскільки це судове рішення є законним і обґрунтованим, суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам. При цьому зазначила, що твердження відповідача про те, що судова почеркознавча експертиза проведена з порушенням законодавства є безпідставними, оскільки клопотання про долучення вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків почерку (цифрових записів, підпису) ОСОБА_1 подавалися до суду в усній формі, шляхом подання відповідних заяв, які були предметом розгляду в суді, а матеріали, необхідні для проведення експертизи, в тому числі які додатково витребував експерт, долучалися до матеріалів справи, що не суперечить процесуальному закону. Апеляційний суд перевірив процесуальну відповідність дій суду першої інстанції щодо призначення та проведення судової почеркознавчої експертизи, а тому доводи касаційної скарги про те, що суд не розглянув його підставу апеляційної скарги, є необґрунтованими.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

12 травня 2021 року справа № 528/374/19 надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи

Суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 9,2506 га, кадастровий номер :00:001:0520, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 16 березня 2012 року серії ЯМ № 125278.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна від 18 квітня 2019 року номер інформаційної довідки 164030488, 18 жовтня 2018 року державний реєстратор Комунального підприємства «Центр надання послуг та консультацій Гребінківської районної ради» Полтавської області Сидоренко Р. М. здійснив реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :00:001:0520, на підставі договору оренди землі від 25 вересня 2018 року, укладеного між орендарем ТОВ «Агро Аспект» і орендодавцем ОСОБА_1 строком на 10 років.

З долучених до матеріалів справи належним чином завірених витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційної справи № 208 встановлено, що державний реєстратор, розглянувши заяву директора ТОВ «Агро Аспект» Довбиша Р. П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18 жовтня 2018 року, прийняв рішення від 22 жовтня 2018 року № 43594119 про проведення державної реєстрації іншого речового права - права оренди земельної ділянки, розташованої на території Березівської сільської ради, кадастровий номер :00:001:0520, за суб`єктом ТОВ «Агро Аспект».

Крім того, до матеріалів реєстраційної справи № 208 додано копію договору оренди земельної ділянки від 25 вересня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , і ТОВ «Агро Аспект», , де у графі «Орендодавець» розділу «Реквізити сторін» проставлено підпис від імені орендодавця).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна відомо, що 17 грудня 2018 року реєстратор Смотриківської сільської ради Полтавської області Тимітько В. В. вніс до Реєстру за індексним номером 44697819 рішення про припинення іншого речового права, що було зареєстроване 18 жовтня 2018 року згідно з договором оренди землі від 25 вересня 2018 року, укладеним між ОСОБА_1 і ТОВ «Агро Аспект».

19 грудня 2018 року реєстратор Смотриківської сільської ради Полтавської області Тимітько В. В. вніс до Реєстру за індексним номером 44765031 рішення про реєстрацію права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 10 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Також державний реєстратор Заїчинської сільської ради Полтавської області Похилець Ю. М. на підставі угоди про дострокове розірвання договору оренди землі від 19 березня 2019 року вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про припинення права оренди земельної ділянки, що існувало на підставі договору оренди землі від 10 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та зареєстрованого відповідним чином.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, від 18 квітня 2019 року, номер інформаційної довідки 164030488, 29 березня 2019 року державний реєстратор Заїчинської сільської ради Полтавської області Похилець Ю. М. здійснив реєстрацію права оренди земельної ділянки загальною площею 9,2506 га на підставі договору оренди від 20 березня 2019 року, укладеного між орендарем ТОВ «Агро Аспект» та орендодавцем ОСОБА_1 строком на 10 років.

Також згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційної справи № 208 встановлено, що державний реєстратор Заїчинської сільської ради Полтавської області Похилець Ю. М., розглянувши заяву директора ТОВ «Агро Аспект» Довбиша Р. П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 березня 2019 року, прийняв рішення від 04 квітня 2019 року № 46294879 про проведення державної реєстрації іншого речового права - права оренди земельної ділянки, розташованої на території Березівської сільської ради, кадастровий номер :00:001:0520, за суб`єктом ТОВ «Агро Аспект».

Згідно з матеріалами вказаної реєстраційної справи № 08, а саме з копії договору оренди земельної ділянки від 20 березня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 і ТОВ «Агро Аспект», вбачається, що у графі «Орендодавець» розділу «Реквізити сторін» проставлено підпис від імені орендодавця ОСОБА_1 .

Для встановлення дійсності факту укладення договору оренди земельної ділянки від 20 березня 2019 року між ОСОБА_1 і ТОВ «АгроАспект» місцевий суд постановив ухвалу від 16 жовтня 2019 року про призначення у цій справі почеркознавчої експертизи.

У висновку експерта від 16 грудня 2019 року № 22744 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 у договорі оренди земельної ділянки від 20 березня 2019 року, розташований на зворотній стороні другого аркуша документа, у графі «Орендодавець», у рядку над друкованим текстом « ОСОБА_1 », виконаний не ОСОБА_1 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Згідно зі статтею 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Разом з тим визначення, процедура укладення, вимоги до договору оренди землі та його припинення врегульовано спеціальним законом, яким є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК Україниправочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною третьою статті 203 ЦК Українипередбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК Українипідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, зазначивши, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не підлягає визнанню недійсним. Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки.

Ефективним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої земельної ділянки. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки.

Таким чином, у разі оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору у мотивувальній частині судового рішення.

Скасовуючи рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 15 червня 2020 року в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 20 березня 2019 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Агро Аспект», та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд правильно виходив з того, що ОСОБА_1 і ТОВ «АгроАспект» дійсно не досягли згоди щодо укладення договору оренди земельної ділянки 20 березня 2019 року, оскільки договір оренди не підписаний всіма сторонами, зокрема ОСОБА_1 , що підтверджується висновком експерта, тому він не був укладений, тобто не створив жодних правовідносин, на виникнення яких волевиявлення сторін спрямоване не було, а тому цей договір є неукладеним, а визнання його недійсним є безпідставним та помилковим.

У касаційній скарзі ТОВ «Агро Аспект» просило постанову Полтавського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року змінити в мотивувальній частині, виключивши посилання на доказ у справі - висновок експерта від 16 грудня 2019 року № 22744 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи та встановлення факту виконання підпису від імені позивача іншою особою, в іншій частині оскаржуване судове рішення залишити без змін.

При цьому в касаційній скарзі товариство вказувало, що апеляційний суд взагалі не розглядав підставу апеляційної скарги ТОВ «Агро Аспект» про те, що експериментальні зразки для судової експертизи виконані не позивачем.

Зазначені доводи касаційної скарги є безпідставним, оскільки апеляційний суд, спростовуючи доводи апеляційної скарги стосовно того, що висновок експерта не є належним доказом через те, що спірний підпис досліджувався в порівнянні зі зразками підпису позивача, які відібрані у неналежний спосіб, виходив з того, що місцевий суд встановив, і це видно з матеріалів справи, що вільні та експериментальні зразки підпису позивача відбиралися у належний спосіб, засвідчені суддею та скріплені печаткою суду, як і додаткові витребувані експертом матеріали. При цьому ухвалу про призначення експертизи відповідач не оскаржував, зауваження до протоколу судових засідань не подавав.

Таким чином, аргументи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не врахував доводів ТОВ «Агро Аспект» про те, що експериментальні зразки для судової експертизи виконані не позивачем, не заслуговують на увагу.

Крім того, оцінюючи спірні правовідносини, Верховний Суд виходить такого.

Відповідно до статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

ТОВ «Агро Аспект» не надало доказів того, що висновок експерта є неповним або неясним, і не заявило клопотання про призначення повторної чи додаткової експертизи, а тому суди правильно взяли до уваги висновок судової експертизи як належний доказ.

Отже, суд касаційної інстанції не встановив підстав, які вказували б на необхідність виключення посилання суду на доказ у справі - висновок експерта від 16 грудня 2019 року № 22744за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, та встановлення факту виконання підпису від імені позивача іншою особою.

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що аргументи касаційної скарги (в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження) не спростовують висновку апеляційного суду, а зводяться до незгоди заявника з ухваленим у справі судовим рішенням та необхідності переоцінки доказів у справі. Водночас суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і згідно з вимогами процесуального закону не здійснює переоцінки доказів у зв`язку з тим, що це знаходиться поза межами його повноважень.

Враховуючи конкретні обставини цієї справи, встановлені апеляційним судом, постанова апеляційного суду в оскаржуваній частині не суперечить правовим висновкам, які зазначені в касаційній скарзі як підстава для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Постанова апеляційного суду в оскаржуваній частині відповідає вимогам закону, і підстав для її скасування немає.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Аспект» залишити без задоволення.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко
М. Ю. Тітов