Справа № 504/1560/17
Номер провадження 2/504/185/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.09.2021смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі
головуючої судді Вінської Н.В.
при секретарях Коцар А.М.
за участі:
представника позивача прокурора Кравченко О.Є.,
представника позивача Міністерства оборони України Дубчак Д.В.,
представника позивача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Діберт О.О.,
відповідача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача про виселення з житлового приміщення.

встановив:
Заступник військового прокурора Одеського гарнізону звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача про виселення з житлового приміщення. В обґрунтування позову зазначив наступне. Житлове приміщення квартира АДРЕСА_1 відноситься до державного житлового фонду Міністерства оборони України та перебуває на обліку та балансі в КЕВ м. Одеси, а також знаходиться на обслуговуванні і в оперативному управлінні у військової частини НОМЕР_1 . У вказаному житловому приміщенні до 2002 року мешкала прапорщик ОСОБА_2 , яка на той час проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , та члени її сім`ї. Відповідно до протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 18 від 25.05.2002 та п. 20 розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради №890 від 06.09.2002 року «Питання відділу обліку та розподілу житлової площі», Відповідачу було видано ордер на окрему квартиру АДРЕСА_2 , на склад сім`ї 7 чоловік: вона, чоловік, син, син, донька, донька, донька. 15.06.2002 на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 від Відповідача надійшов рапорт з прохання про подальше тимчасове мешкання у вивільненій квартирі АДРЕСА_1 », а саме протягом 3-4 місяців у зв`язку з ремонтними роботами у новій виділеній квартирі. У подальшому, 21.10.2002 року ОСОБА_2 та члени її сім`ї були прописані у новій квартирі АДРЕСА_3 . Однак, проведеною 06.03.2017 представниками військової частини НОМЕР_1 перевіркою встановлено, що в квартиру АДРЕСА_4 , повторно безпідставно заселилась громадянка ОСОБА_2 . Крім того, за вказаною адресою з 27.05.2003 року зареєстровано ОСОБА_1 , який є сином ОСОБА_2 . Проте, відповідно до листа військової частини НОМЕР_1 № 3438/11/625 від 29.04.2017 ОСОБА_3 військову службу в Збройних силах України не проходив, на обліку поліпшення житлових умов не перебував. На підставі вищевикладеного позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 не має права на проживання в квартирі АДРЕСА_1 , і незаконно утримує (відмовляються добровільно звільнити) вказане житлове приміщення.
В дальшому позивачем надано заяву про залучення ОСОБА_1 до участі у справі у якості співвідповідача. Ухвалою від 28 серпня 2017 року до участі у справі залучено співвідповідача ОСОБА_1 .
Прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері південного регіону Кравченко Олег Євгенійович підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.
Представник третьої особи військової частини НОМЕР_1 надав письмові пояснення за позовною заявою у відповідності до яких військова частина вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до поданих пояснень у спірному житловому приміщенні до 2002 року мешкала прапорщик ОСОБА_2 , яка на той час проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та члени її сім`ї. Відповідно до протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2002 року №18 та п.20 розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради №890 від 06.09.2002 року «Про питання відділу обліку та розподілу житлової площі» Відповідачу було видано ордер на окрему квартиру АДРЕСА_2 , на склад сім`ї 7 чоловік: вона, чоловік, син, син, донька, донька, донька (дані відомості відображені в матеріалах справи).
15.06.2002 року на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 від Відповідача надійшов рапорт з проханням про подальше тимчасове мешкання у вибільній квартирі АДРЕСА_1 », а саме протягом 3-4 місяців у зв`язку з ремонтними роботами у новій квартирі, яка була виділена ОСОБА_2 .
Далі, 21.10.2002 Відповідач та члени її сім`ї були прописані у новій квартирі АДРЕСА_3 . Тобто, до 21.10.2002 ОСОБА_2 та члени її сім`ї повинні були виписатись з старого житла, яке вони займали та здати його командуванню військової частини НОМЕР_1 , в управління якого знаходиться квартира АДРЕСА_4 , але житло не здали та продовжують користуватися ним по теперішній час. Крім того, за вказаною адресою з 27.05.2003 року, безпідставно, зареєстровано ОСОБА_1 , який є сином ОСОБА_2 ..Підставою для реєстрації ОСОБА_1 та його мешкання за вказаною адресою став ордер на жиле приміщення №411 серії ПР, який виданий головою виконкому рада народних депутатів (згідно розпорядження №121 від 03.05.2003). Але виданий ордер, на думку представника військової частини, є недійсним та незаконним. Відповідно до п.1 ст.12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання. Організація забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України, у тому числі звільнених в запас та членам їх сімей житлових приміщень станом на 2003 рік регулювалась Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 23.12.1992 №220. Проте, відповідно до листа військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2017 №3438/11/625 ОСОБА_1 військову службу в збройних Силах України не проходив, на обліку на поліпшення житлових умов не перебував. На засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 питання щодо розподілу квартир для проживання, за адресою: АДРЕСА_5 не розглядалось. Ордер на отримання жилого приміщення № НОМЕР_3 серії ПР у військовій частині НОМЕР_1 не зареєстрований (облікований). Крім того, згідно листа КЕВ м. Одеси (вих. №193 від 20.01.2017) розпорядження №121 від 05.05.2003, яке зазначене в ордері на отримання жилого приміщення №411 серії ПР, КЕВ м. Одеси не приймалось. Також, згідно листа Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області (вих. №3438/1/1240 від 22.07.2017) будь-які ордери на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_6 , не видавались.
Виходячи з вищевикладеного, жодний орган (представник) державної влади або органів місцевого самоврядування, який наділений правом видавати ордера на житло не реєстрував зазначений ордер. Також відсутній протокол засідання ради народних депутатів на видачу ордера на квартиру АДРЕСА_4 , який би (протокол) підтверджував, що даний юридичний факт мав місце бути та відсутнє розпорядження від 05.05.2003 №121, яке вказано в ордері, яким видавався цей ордер. У зазначеному ордері, також, не вказано, яка саме Рада народних депутатів видала зазначений ордер та відсутні дані про особу, яка підписала ордер.
Представник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса надав до суду письмові пояснення згідно яких. КЕВ м. Одеса вважає доводи викладені в позовній заяві законними та обґрунтованими, виходячи з наступних підстав. Житлове приміщення - квартира АДРЕСА_1 відноситься до Державного житлового фонду Міністерства оборони України та перебуває на обліку та балансі в КЕВ м. Одеса, а також знаходиться на обслуговуванні і в оперативному управлінні у військової частини НОМЕР_1 ( згідно індивідуальної облікової картки обліку будівлі). Зазначається, що у вказаному житловому приміщенні до 2002 року мешкала прапорщик ОСОБА_2 , яка на той час проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , та члени її сім`ї. Відповідно до протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 18 від 25.05.2002 та п.20 розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради № 890 від 06.09.2002 року. «Питання відділу обліку та розподілу житлової площі» Відповідачу було видано ордер на окрему квартиру АДРЕСА_2 , на склад сім`ї 7 чоловік.
Відповідно до п.1.3 « Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями» затвердженої наказом Міністра оборони України № 737 від 30.11.2011 забезпечення жилими приміщеннями здійснюється шляхом надання для постійного проживання один раз протягом усього часу проходження військової служби жилого приміщення новозбудованого. виключеного з числа службового вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб військовослужбовцям та особам звільненим з військової служби, які перебувають на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби.
Оскільки дане право ОСОБА_2 було реалізовано в 2002 році, вона не наділена правом на отримання житла для постійного проживання у друге. У судовому засіданні представник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса позовну заяву підтримав, просив її задовольнити у повному обсязі.
Представник Міністерства оборони України повністю підтримав позовні вимоги військового прокурора Одеського гарнізону та письмово зазначив, що згідно ст. ст. 3, 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» майно, з моменту надходження до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною, набуває статусу військового майна та обліковується у органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України. Будівлі військового містечка військовим майном, яке обліковувалось у в/ч НОМЕР_4 . На підставі доручення Міністра оборони України, доведеного розпорядженням начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління від 28.07.10р. № 303/4/15/1358 на теперішній час здійснюється державна програма повернення службових квартир та житлових приміщень в гуртожитках до житлового фонду гарнізонів особами, які їх безпідставно утримують. У будинку під АДРЕСА_7 повторно безпідставно заселилась громадянка ОСОБА_2 та її син ОСОБА_1 , незважаючи на отримане ОСОБА_2 житло у 2002 році в м. Одесі. Підставою для реєстрації ОСОБА_1 та мешкання за вказаною адресою послугував ордер на жиле приміщення №411 серія ПР, який виданий головою виконкому ради народних депутатів (згідно розпорядження №121 від 3.05.2003). Проте, відповідно до листа військової частини НОМЕР_1 № 3438/11/625 від 29.04.2017 року ОСОБА_1 військову службу в Збройних силах України не проходив, на обліку поліпшення житлових умов не перебував. На засіданні житлової комісії військової частини питання щодо розподілу квартир для проживання, за адресою: АДРЕСА_5 не розглядалось. Ордер на отримання жилого приміщення № НОМЕР_3 серії ПР у військовій частині не облікований. Крім того, згідно листа КЕВ м. Одеси (вих. №193 від 20.01.2017) розпорядження №121 від 05.05.2003 року, яке зазначене в ордері на отримання жилого приміщення №411 серії ПР, КЕВ м. Одеси не приймалось. Відтак ОСОБА_2 та її син ОСОБА_1 мають бути виселені. В судовому засіданні представник Міністерства оборони України Дубчак Д.В. підтримав позов та просив його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. При цьому стверджував, що у спірній квартирі він фактично не проживає з 1998 року, причини з яких він досі там зареєстрований йому не відомі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату та час його проведення повідомлялась шляхом надсилання повісток за місцем її проживання. У матеріалах справи містяться її заперечення по суті заявлених вимог. Вважала, що пред`явлений до неї позов не може буди задоволений з наступних підстав, оскільки, що громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Незважаючи на це позивачі просять у позові виселити її колишню військову на теперішній час військову пенсіонерку, мати героїню, її сина військової інваліда та його малолітню дитину та інших моїх дітей з житлового приміщення саме без надання іншого житлового приміщення на вулицю. Іншого житла вона не має. Тому прошу Суд першої інстанції відмовити позивачам в позові «про виселення з житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення» який складений в порушенні Конвенції, Конституції України, та ЖК України.
Суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що житлове приміщення - квартира АДРЕСА_1 відноситься до Державного житлового фонду Міністерства оборони України та перебуває на обліку та балансі в КЕВ м. Одеса, а також знаходиться на обслуговуванні і в оперативному управлінні у військової частини НОМЕР_1 .(а.с.9-10)
Згідно довідки №3438/11/625 ОСОБА_1 , 1980 року народження станом на 2003 рік військову службу в Збройних силах України не проходив, на обліку поліпшення житлових умов не зарахований, на засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо розподілу квартири для проживання, за адресою: АДРЕСА_5 не розглядався. Ордер на отримання приміщення №411 серії ПР у військовій частині НОМЕР_1 не облікований.(а.с.11)
Згідно листа начальника КЕВ м. Одеси від 20 січня 2017 року житловий будинок АДРЕСА_8 обліковується і знаходиться на балансі КЕВ м. Одеси, та перебуває на обслуговуванні військової частини НОМЕР_1 . Згідно ордеру, виданого військовою частиною НОМЕР_1 , па жиле приміщення № НОМЕР_3 серія ПР, ОСОБА_1 зі складом сім`ї 1 особа займає жиле приміщення площею 27 кв.м. за адресою: АДРЕСА_9 . Підставою для його видачі є розпорядження №121 від 05.05.2003р. (місце падання розпорядження не вказано). Також повідомлено, що розпорядження №121 від 05.05.2003р. КЕВ м. Одеси не видавав.(а.с.12)
Комісією у складі голови комісії підполковника Погребченко О.В., членів комісії майора ОСОБА_4 , майора ОСОБА_5 , працівника ЗСУ ОСОБА_6 проведено перевірку житлових умов житлового містечка у АДРЕСА_10 та встановила, що у зазначеній квартирі проживає ОСОБА_2 , 1960 року народження, ОСОБА_1 в квартирі не проживає.(а.с. 13-14)
Згідно копії витягу з розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 06.09.2002 року №890 «Питання відділу обліку та розподілу житлової площі» стосовно ОСОБА_2 в/ч НОМЕР_1 та КЕЧ Одеського району просили видати ордер ОСОБА_2 на окрему квартиру АДРЕСА_3 на склад сім`ї 7 чоловік та на підставі ст.58 ЖК України ОСОБА_2 такий ордер видано. ( а.с.16-20)
ОСОБА_2 отримала у власність квартиру АДРЕСА_3 площею житловою площею 80,6 кв.м. загальною площею 128,3 кв.м. та у подальшому її продала, що підтверджено копією договору купівлі продажу від 01 червня 2004 року.(а.с.155)
Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з того, що квартира АДРЕСА_11 відноситься до державного житлового фонду Міністерства оборони України та перебуває на обліку та балансі в КЕВ м.Одеси та оперативному управлінні військової частини НОМЕР_1 . Відповідач ОСОБА_2 проживає у вказаній квартирі, що не оспорюється сторонами та підтверджується довідкою про перевірку житлових умов, проте доказів правомірності її проживання у вказаній квартирі матеріали справи не містять. Відповідач у своїх запереченнях та такі докази не посилається та не надає. Відповідачу відповідно до протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №18 від 25 05.2002 року та п.20 розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради №890 від було видано ордер на окрему квартиру в будинку АДРЕСА_12 . Таким чином, судовим розглядом встановлено, що у 2002 році ОСОБА_2 реалізувала право на отримання постійного житла та більш такого права за рахунок Збройних Сил України не має. На даний час відповідачі не перебувають нi в трудових, нi в службових вiдносинах з Мiнiстерством Оборони України, а отже не мають права на отримання житлових приміщень в тимчасове користування.
Відтак, судом не встановлено правових підстав для проживання та користування відповідачами спірним житловим приміщенням, а тому останні підлягає виселенню з кімнат квартири без надання іншого житлового приміщення.
При ухваленні рішення суд не приймає до уваги, посилання ОСОБА_2 на неможливість її виселення без надання їй іншого житлового приміщення оскільки особам які самоправно зайняли житлові приміщення виселяються без надання їм іншого жилого приміщення.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За ст. 1,2 Закону України "Про правовий режим майна в Збройних Силах України військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних сил України. Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних сил України здійснює управління військовим майном.
Згідно ст.ст. 3.4 Закону України Про правовий режим майна в Збройних Силах України майно з моменту надходження до Збройних сил України і закріплення його за військовою частиною, набуває статусу військового майна та обліковується у органах квартирно експлуатаційної служби Збройних сил України.
Таким чином, КЕВ м. Одеса веде облік казармено- житлового фонду, в порядку визначеному Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних сил України та Положення про КЕВ м. Одеса, а також здійснює контроль за використанням житлового фонду Міністерства оборони України в порядку ст.ст. 29, 30 Житлового кодексу УРСР.
Частиною першою статті 122 ЖК України передбачено, що єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення є спеціальний ордер, який видається виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів на підставі рішення про надання службового жилого приміщення.
Відповідно до п.21 Постанови Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37 «Про службові жилі приміщення» спеціальний ордер є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення.
Організація забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України, у тому числі звільнених в запас, та членам їх сімей житлових приміщень, станом на 2003 рік регулювався Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 23.12.1992 № 220 (далі - Положення).
Так, відповідно до п.п. 10,11 вказаного Положення облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних частинах районів. Військовослужбовці беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини. В рішенні вказується дата прийняття на облік, склад сім`ї, підстави для прийняття на облік, вид черги надання житлових приміщень (загальна черга, в першу чергу). Датою постановки на квартирний облік вважається день, коли було винесене рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік. День прийняття на квартирний облік визначає місце військовослужбовця на одержання житлового приміщення.
Крім того, п. 16 Положення визначено, що жилі приміщення надаються тільки військовослужбовцям, які перебувають на квартирному обліку.
Пунктом 27 Положення визначено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення виконавчий комітет Ради народних депутатів, а в закритих військових містечках - квартирно-експлуатаційні частини району, видають ордер на вселення в надане жиле приміщення.
Статтею 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Пунктом 44 «Примірного положення про гуртожитки», затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР 03 червня 1986 року №208, визначено громадян, які самоправно зайняли жилу площу в гуртожитку, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
Згідно з ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
Враховуючи зазначені обставини та положення чинного житлового законодавства є підстави для визнання відповідачки ОСОБА_2 такою, що займає житлове приміщення без належних правових підстав.
Крім того судом приймається до уваги, що безпідставне зайняття відповідачами житлових приміщень житлового фонду Міністерства оборони України призводить до порушення права на житло інших громадян-військовослужбовців, які дійсно проходять військову службу у ЗС України та не мають житла за місцем проходження служби.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
Керуючись ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 258-259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України суд,-
ВИРІШИВ:
Цивільний позов заступника військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача про виселення з житлового приміщення задовольнити.
Виселити ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_5 , АДРЕСА_13 ») та інших осіб, які разом з нею перебувають на момент виселення, з житлового приміщення -квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів до Одеського апеляційного суду відповідно до ч. 1 ст. 354 та ст. 355 ЦПК України .
Відповідно до пункту 15.5 перехідних положень ЦПК України в редакції 15.12.2017 року до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя Вінська Н. В.