Провадження №2/592/2426/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., за участю секретаря судового засідання Горбач О.М., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її онукою. Зареєстрована разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Дана квартира належить ОСОБА_1 на праві приватної власності в розмірі 1/4 та на праві спільної сумісної власності разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В 2001 році разом з батьками ОСОБА_2 виїхала з місця своєї реєстрації до іншої країни (Росія), там вона залишилася жити після досягнення повноліття і отримала громадянство Росії, і наразі там проживає. До України вона останні 2 роки не приїжджає, спілкуються лише у вайбері. ОСОБА_2 не проти знятися з реєстрації, але це є на сьогодні неможливим, оскільки до України вона не приїде найближчими роками, а в онлайн режимі це зробити неможливо. В квартирі відсутні речі відповідачки, місце реєстрації вона покинула добровільно. Отже, вже більше 10 років як відповідачка фактично не проживає за місцем реєстрації, але при цьому лишається зареєстрованою в квартирі. У зв`язку з цим просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1 ; судові витрати просить залишити за собою.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала.

Третя особа ОСОБА_3 надала заяву у якій позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу без її участі.

Третя особа ОСОБА_4 надав заяву у якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України,- за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.06.2017 ОСОБА_1 має 1/4 частину квартири під АДРЕСА_2 (а.с. 6-8).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, - ОСОБА_1 на праві приватної власності в розмірі 1/4 частини, та на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 9-10).

Згідно акту про не проживання за місцем реєстрації вбачається, що ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично не проживає за вказаною адресою з 2001 року по теперішній час (а.с. 11).

З довідки № 14.03-08/85392 від 01.09.2021, виданої Управлінням "ЦНАП у м. Суми" СМР, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 12).

У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України, - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України, - власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до статті 15 ЦК України, - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

У відповідності до положень статті 16 ЦК України,- особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.

Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов).

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном у випадку, коли особа не проживає у спірному житловому приміщенні, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим вимогу про визнання особи такою, що втратила право користування.

Така позиція висловлена у висновку Верховного Суду у постанові від 29 липня 2020 року у справі №345/1241/19.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України,- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 позов визнала, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 82 ЦПК України.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, суд вбачає за необхідне визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 64 ЖК України, ст. ст. 15, 16, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 12, 76 - 81, 82, 89, 200, 209, 229, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Б. Князєв