Житомирський апеляційний суд
Категорія 66 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/16283/19 за позовом Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 квітня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Маслак В.П.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідачі є співласниками квартири АДРЕСА_1 , та користуються послугами централізованого опалення та гарячого водопостачання. Протягом періоду з 1 липня 2014 року по 1 травня 2020 року вони не сплачували кошти за надані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути із відповідачів вказану заборгованість відповідно до належної кожному із співвласників частки у праві власності на зазначену квартиру, а саме: стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 1 липня 2014 року по 11 липня 2019 року у розмірі 12039 грн. 11 коп.; із ОСОБА_2 заборгованість за вказані послуги за період з 1 липня 2014 року по 1 травня 2020 року у розмірі 1820 грн. 06 коп.

Також просив стягнути із ОСОБА_2 , яка є опікуном малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість за надані послуги із централізованого опалення за період з 1 липня 2014 року по 1 травня 2020 року у розмірі 16049 грн. 60 коп.

Окрім того, позивач просив стягнути із ОСОБА_2 , яка є опікуном малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість за надані послуги із централізованого опалення за період з 1 липня 2014 року по 1 травня 2020 року у розмірі 16049 грн. 60 коп.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь позивача 11980 грн. 24 коп. заборгованості за надані послуги централізованого опалення та 500 грн. 76 коп. судового збору.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь КП « Житомиртеплокомуенерго» 1820 грн. 06 коп. заборгованості за надані комунальні послуги та 76 грн. 08 коп. судового збору.

Стягнуто із ОСОБА_2 як опікуна ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за надані послуги централізованого опалення у розмірі 16049 грн. 60 коп. та 670 грн. 85 коп. судового збору.

Стягнуто із ОСОБА_2 як опікуна ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за надані послуги централізованого опалення у розмірі 16049 грн. 60 коп. та 670 грн. 85 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вона не підписувала договір про надання позивачем послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води, відтак суд безпідставно застосував строк позовної давності тривалістю у п`ять років.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення та ухвалити нове,- про відмову у задоволенні позову.

Зокрема, зазначає, що суд безпідставно застосував положення договору про надання позивачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оскільки цей договір він не підписував.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , а також представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримав апеляційні скарги.

Представник позивача не визнав доводи, викладені в апеляційних скаргах.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору про поділ часток у квартирі, укладеного 13 грудня 2018 року, частки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 , визначені у розмірі ј, за кожним із співвласників.

За вказаною адресою позивач надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, який був укладений 5 грудня 2012 року між КП « Житомиртеплокомуненерго» та ОСОБА_1

20 липня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , від імені яких діяла опікун ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 укладений договір міни, відповідно до якого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в особі опікуна передали у власність ОСОБА_1 належні їм на праві приватної власності 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 . У свою чергу, ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в Ѕ частці кожному, 3/8 частки квартири АДРЕСА_1 .

Наявні в матеріалах справи розрахунки містять інформацію про те, що внаслідок несвоєчасної сплати за надані послуги виникла заборгованість. Зокрема, заборгованість ОСОБА_1 за період з 1 липня 2014 року по 11 липня 2019 року становить 12039 грн. 11 коп.; заборгованість ОСОБА_2 за надані позивачем послуги за період з 1 липня 2014 року по 1 травня 2020 року становить 1820 грн. 06 коп.; заборгованість ОСОБА_2 , яка є опікуном малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 1 липня 2014 року по 1 травня 2020 року становить 16049 грн. 60 коп; заборгованість ОСОБА_2 , яка є опікуном малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 1 липня 2014 року по 1 травня 2020 року становить 16049 грн. 60 коп.

Статтею 7 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна, і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

У частині 4 статті 319 ЦК України закріплене правило про те, що власність зобов`язує.

Частиною 1 статті 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів ( обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , діючи від свого імені, а також будучи опікуном неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , та діючи в їх інтересах, зобов`язані були сплачувати кошти за надані позивачем послуги відповідно до належної їм на праві приватної власності частки у цьому житловому приміщенні.

Оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачі звернулися до суду із заявою про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вказану заборгованість із ОСОБА_1 слід стягнути в межах строку позовної давності.

Так, відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 1 статті 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Пунктом 9.1 договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 5 грудня 2012 року, передбачено, що цей договір укладається на один рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Строк позовної давності за даним договором становить п`ять років.

Матеріали справи не містять доказів того, що вказаний договір був розірваний у встановленому порядку. ОСОБА_1 не звертався до КП «Житомиртеплокомуненерго» із письмовою заявою про розірвання цього договору. Позивач надає послуги із централізованого опалення та постачання гарячої води за вказаною адресою, відповідачі від отримання цих послуг не відмовлялися. Посилання в апеляційній скарзі на те, що цей договір не підписаний ОСОБА_1 , є безпідставним, оскільки суду не надані належні докази на підтвердження даної обставини.

Укладення цієї угоди створює правові наслідки й для ОСОБА_2 , яка є співвласником вказаної квартири та споживачем наданих послуг.

Таким чином, суд обгрунтовано виходив з того, що строк позовної давності у спірних правовідносинах становить п`ять років.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду про те, що строк позовної давності стосовно позовних вимог до ОСОБА_2 переривався, оскільки вона здійснювала часткове погашення заборгованості.

Враховуючи вищезазначене, відсутні підстави для зміни чи скасування рішення суду, яке ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 квітня 2021 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: