Справа пр. № 2-з/756/428/21
У Х В А Л А

01 листопада 2021 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Андрейчук Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

До пред`явлення позову до суду ОСОБА_1 звернувся з заявою про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що з відомостей з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 02 грудня 2019 року йому стало відомо, що 04 грудня 2018 року було проведено державну реєстрацію та змінено власника квартири АДРЕСА_1 на АТ "Альфа-Банк".

Як стверджував заявник, при реєстрації права власності на зазначену квартиру було допущено порушення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті"

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що жодних договорів іпотеки з АТ "Альфа-Банк" він не укладав, а тому банк на цей час не є законним власником майна, який отримав спірну квартиру за передавальним актом в жовтні 2019 року від АКБ "Укрсоцбанк" .

На думку заявника, у діях державного реєстратора Київської філії КП "Реєстрація бізнесу" Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Сороки В.М. та АТ "Альфа-Банк" наявні ознаки протиправних дій, внаслідок чого за АТ "Альфа-Банк" незаконно зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Заявник зауважив що, невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення його порушених прав, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

З цих підстав заявник просив суд до пред`явлення позову вжити заходів забезпечення позову, а саме: накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 ; заборонити АТ "Альфа-Банк" або його уповноваженим представникам вчиняти дії, спрямовані на проникнення до квартири АДРЕСА_1 ; заборонити відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації вчиняти дії щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та членів його сім`ї, місце проживання яких зареєстроване в квартирі АДРЕСА_1 ; заборонити вчинення будь-яких дій щодо державної реєстрації/перереєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належить АТ "Альфа-Банк"; зобов`язати Оболонський РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) внести відомості про забезпечення позову до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі

№ 381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі

№ 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом майбутнього позову ОСОБА_1 визначено визнання незаконними, скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Отже, заходом забезпечення позову, який є співмірним з тими вимогами, які має намір пред`явити ОСОБА_1 , є накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

З огляду на зазначене, решта заходів забезпечення позову, які просить вжити ОСОБА_1 у своїй заяві, а саме: заборона АТ "Альфа-Банк" або його уповноваженим представникам вчиняти дії, спрямовані на проникнення до квартири АДРЕСА_1 ; заборона відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації вчиняти дії щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та членів його сім`ї, місце проживання яких зареєстроване в квартирі АДРЕСА_1 ; заборона вчинення будь-яких дій щодо державної реєстрації/перереєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належить АТ "Альфа-Банк"; зобов`язання Оболонський РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) внести відомості про забезпечення позову до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, не відповідають змісту порушеного, на думку заявника, права, та не є співмірним із вимогами, які має намір пред`явити ОСОБА_1 (такий висновок суду відповідає правовій позиції, сформульованій Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20).

Крім цього, у своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Водночас, судом з`ясовано, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року у цивільній справі № 756/16253/19 було вжито захід забезпечення позову у виді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/87944483).

До заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 не долучено жодних доказів на підтвердження того, що на цей час вжитий захід забезпечення позову судом скасовано.

Ураховуючи наведене, суддя дійшов висновку про відсутність підстав для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , позаяк арешт на неї вже накладено.

З огляду на зазначене, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Поряд з цим суддя роз`яснює заявнику, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови.

Керуючись ст. ст. 149, 151, 153 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Т.В. Андрейчук