Справа № 428/4638/15-ц
Провадження № 6/428/234/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М.,

за участю секретаря Рудік Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, боржник ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Сєвєродонецького міського суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В обґрунтування вказаної заяви представник заявника вказав, що

15.09.2017 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області по цивільній справі №428/4638/15-ц винесено рішення, яким задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - АТ «Дельта Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

25.06.2021 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області видано виконавчий лист по справі №428/4638/15-ц про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 7925,79 грн.

Сєвєродонецьким міським судом Луганської області постановлено ухвалу по справі №428/4638/15-ц від 26.11.2020, якою замінено первісного позивача (стягувача) АТ «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ»).

У зв`язку з укладанням Договору № 2240/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами у ТОВ «ФК «ЄАПБ» виникла необхідність приймати матеріали кредитних справ, направляти повідомлення боржникам про відступлення права вимоги та звертатись до суду із заявою про заміну стягувача.

Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДЕЛЬТА БАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "ДЕЛЬТА БАНК", згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "ДЕЛЬТА БАНК".

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 02 жовтня 2015р. № 181, «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» та розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

АТ «Дельта Банк» (відносно якого з 2015 року розпочато процедуру ліквідації), як первісний стягувач, виконавчий документ не отримував та не передав до ТОВ «ФК «ЄАПБ» для звернення його до виконання, що позбавляло стягувана на право звернення судового рішення до виконання.

Таким чином, рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15.09.2017 по справі № 428/4638/15-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ЄАПБ», заборгованості станом на сьогоднішній день залишається не виконаним і не втратило своєї законної сили, ОСОБА_1 не погашає заборгованість та ухиляється від самостійного виконання даного рішення суду, а тому просить суд задовольнити заяву.

В судове засідання заявник не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі.

В судове засідання боржник не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15.09.2017 по справі № 428/4638/15-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» були задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 005-12005-190411 від 19.04.2011 у сумі 7505 грн. 79 коп. та витрати на публікацію оголошення про виклик відповідача у розмірі 420,00 грн. Вищевказане заочне рішення відповідачем не оскаржено та набрало законної сили..

АТ «Дельта Банк» (відносно якого з 2015 року розпочато процедуру ліквідації), як первісний стягувач, виконавчий документ не отримував та не передавав до ТОВ «ФК «ЄАПБ» для звернення його до виконання, що позбавляло стягувача на право звернення судового рішення до виконання.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26.11.2020 року було замінено сторону виконавчого провадження з виконання судового рішення у справі №428/4638/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

25.06.2021 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було направлено виконавчий лист зі змінами згідно ухвали суду від 26.11.2020.

У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд зазначає, що національним законом встановлено обмеження строком, із спливом якого стягувач позбавляється права вимагати процедури примусового виконання судового рішення.

Встановивши строк пред`явлення виконавчого документу до виконання законодавець визначив розумний строк, достатній для звернення до органів, що здійснюють примусове виконання судових рішень, тобто строк, в межах якого може бути розпочато застосування державного примусу до особи боржника.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

За правилами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 9 ч. 2ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з частиною шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За змістом зазначених статей закону строк пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений судом за умови, якщо заявник доведе належними і допустимими доказами існування обставин, які об`єктивно перешкоджали йому вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Вимогами статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIIІ, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV (в редакції, чинній на день ухвалення рішення про стягнення заборгованості) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно до частини другої статті 22 вказаного Закону України строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 05.04.2001 року по справі № 3-рп/2001 зазначено, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

При цьому, рішенням Конституційного Суду України від 05.04.2001 року по справі № 3-рп/2001, встановлено, що закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, положення Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» в частині строків пред`явлення виконавчих документів до виконання, визначених у ч. 1 ст. 12 цього Закону, в аспекті положень пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, розповсюджуються виключно на виконавчі документи видані з дня прийняття цього Закону та до набрання ним чинності, оскільки застосування поняття «набрання чинності законом» у спірних правовідносинах не може зводитись лише до визначення певної календарної дати, а повинно невід`ємно пов`язуватись із моментом прийняття відповідного закону при неухильному дотримуванні принципу незворотності дії законів у часі.

Окремо необхідно вказати, що поширення дії норм відповідного Закону на правовідносини щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа, а зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред`явлення його до виконання (ніж той який визначений законом) не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом (постанова Верховного Суду України від 20.01.2016 р. у справі № 6-711цс15).

А отже, за пунктом 4 Розділу ІІ «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2677-VІ «Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», який набрав чинності з 9 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

За змістом п. 1 ч. 4, ч. 6 Закону № 1404-VIII строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання, і стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Верховний Суд України у своїй постанові від 5 жовтня 2016 р. у справі № 3-698гс16 зробив висновок про те, що новий строк пред`явлення до виконання наказу госпсуду слід відраховувати з наступного дня після його повернення стягувачу, і про те, що до строку пред`явлення виконавчого документу до виконання не входить строк, під час якого д/в розглядає виконавчий документ та відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

З теперішньою заявою до суду заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся 25.08.2021 року шляхом направлення засобами поштового зв`язку.

Суд враховує наявність заяв попереднього стягувача про направлення виконавчих листів, з метою примусового виконання та звернення нового стягувача із заявою про заміну стягувача його правонаступником до спливу строку для пред`явлення цих виконавчих листів, що свідчить про стійке намагання як старого, так і нового кредитора отримати присуджене за рішенням суду, тобто, що стягувач не втратив інтересу до обов`язкового для виконання рішення суду.

Крім того, Конституція України в статті 127 закріпила однією з основних засад судочинства обов`язковість судового рішення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно допуску до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуації, що суперечить принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язались поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), рішення від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України").

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

З огляду на обов`язковість виконання рішень суду, та те, що заявник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», набувши усіх прав кредитора за кредитним договором № 005-12005-190411 від 19.04.2011 року, укладеним з ОСОБА_1 , проявляло активність у дотриманні процедури заміни сторони стягувача, тривалість пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів для виконання, суд вважає зазначені заявником причини цього поважними та за необхідне поновити такий строк.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 258, 260, 261, 442 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, боржник ОСОБА_1 , задовольнити.

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) строк для пред`явлення виконавчого листа у справі № 428/4638/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) заборгованості за кредитним договором № 005-12005-190411 від 19.04.2011 року у розмірі 7505,79 грн. та витрат на публікацію оголошення про виклик відповідача у розмірі 420,00 грн., а загалом 7925,79 грн.

Ухвала може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя В. М. Олійник