Справа № 276/1193/21
Провадження по справі №2/276/904/21
26 жовтня 2021 року смт. Хорошів
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Збаражського А.М.,
за участю секретаря судового засідання Процюк О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Декоративний камінь України» про стягнення заробітної плати,
ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Декоративний камінь України» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 51 164, 37 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що працював на посаді гірничого майстра Товариства з обмеженою відповідальністю «Декоративний камінь України» з 10.11.2020 по 22.02.2021. В день звільнення 22.02.2021 з ним не було проведено повний розрахунок. ТОВ «Декоративний камінь України» на момент звільнення мало заборгованість перед позивачем по заробітній платі у розмірі 89 820,30 грн. З урахуванням часткового погашення боргу, на даний час залишок заборгованості по заробітній платі становить 51 164,37 грн.
Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду від 20.07.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, до суду повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
З огляду на викладене, керуючись положеннями ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді гірничого майстра Товариства обмеженою відповідальністю «Декоративний камінь України» з 10.11.2020 по
22.02.2021. В день звільнення 22.02.2021 з позивачем не було проведено повний
розрахунок. ТОВ «Декоративний камінь України» на момент звільнення мало заборгованість
довідкою №04 від 22.02.2021 та розрахунком нарахування заробітної плати при звільненні ОСОБА_1 за лютий 2021 року. (а.сп.5, 6).
26.05.2021 у справі № 276/853/21 видано судовий наказ, яким стягнуто з
За змістом позовної заяви, ОСОБА_1 підтверджує факт погашення відповідачем частини заборгованості і на даний час залишок заборгованості по заробітній платі становить 51 164,37 гривень.
Згідно статті 94 КЗпП України та статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2020 року у справі № 266/6853/18 (провадження № 61-9549св19) зроблено висновок, що «згідно положень статей 115, 116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не позбавляє позивача від обов`язку доведення наявності права на отримання певних сум».
Отже, тягар доказування відсутності заборгованості лежить на роботодавцеві.
Заявлений розмір заборгованості по заробітній платі підтверджується довідкою №04 від 22.02.2021, розрахунком нарахування заробітної плати за лютий 2021 року та компенсації за невикористані дні відпустки при звільненні ОСОБА_1 , ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 29.06.2021 р. у справі №276/853/21.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної справи, відзив до суду не подав, участь свого представника в судових засіданнях не забезпечив, письмових заперечень не направив та жодним чином не спростував наявність заборгованості по заробітній платі перед позивачем на суму 51 164,37 гривень. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.
Розподіл судових витрат.
У позовній заяві позивач просив стягнути судові витрати з відповідача.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено у повному обсязі, а позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, судовий збір у розмірі 908,00 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
Як передбачено ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадку надання правничої допомоги за рахунок держави. Такі витрати згідно ч.2 ст.141 ЦПК України покладаються на позивача у разі задоволення позову.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Вимоги сторони позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 5000 грн підтверджено наступними доказами: договором про надання правової допомоги №07/07/21 від 07.07.2021, актом приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги від №07-1 від 09.07.2021, квитанцією від 13.07.2021 до акту прийому-передачі послуг №07-1 від 09.07.2021 на суму 5000,00 гривень (а.с.10-12).
З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень.
Керуючись статтями 2, 7, 10-13, 76-83, 133, 137, 141, 263-268, 280, 281, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Декоративний камінь України» про стягнення заробітної плати задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Декоративний камінь України» на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 гривень.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Декоративний камінь України», місцезнаходження: м. Київ, просп. Героїв Сталінграду, буд.14Б, літера А; .

Суддя А.М. Збаражський