ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» листопада 2021 року

м. Харків

справа № 643/9484/14-ц

провадження № 22ц/818/6102/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

за участю секретаря Колосовської А.Р.

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року в складі судді Новіченко Н.В.

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставу, яку в подальшому уточнив.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс»; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» 2 000,00 грн заборгованості за кредитним зобов`язанням за договором поруки № 0-П від 05 вересня 2013 року; стягнуто з ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 22 вересня 2008 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» заборгованість за кредитним зобов`язанням в розмірі - 241 131, 41 грн, яка включає: заборгованість з основної суми 94 333, 00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 71 751, 14 грн, нараховані відсотки на дату подачі позову 45 541, 94 грн, пеня за несвоєчасно виконані зобов`язання 26 675, 31 грн., три проценти річних від простроченої суми 2 830, 02 грн; в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 22 вересня 2008 року в сумі 241 131, 41 грн звернуто стягнення на предмет застави автомобіль: тип ТЗ: легковий комбі-В; марка: MAZDA; модель: 3; номер кузова: НОМЕР_1 ; державний реєстраційний номер: НОМЕР_2 , вартість якого згідно договору застави складала 124 300, 00 грн, що належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом продажу вказаного автотранспортного засобу Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автотранспортного засобу з обліку в органах Державної автомобільної інспекції України (на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а в разі його втрати - отриманням дублікату), а також з наданням всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, зобов`язано ОСОБА_3 передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» предмет застави - вищезазначений автомобіль, що належить їй на праві власності та знаходиться у неї або інших осіб, а також комплект ключів від цього автотранспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію автотранспортного засобу та технічний паспорт, стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір за майнову вимогу у сумі 2 411, 31 грн та судовий збір за заяву про забезпечення позову у сумі 121, 80 грн.

На виконання зазначеного рішення 19 січня 2015 року видано виконавчі листи.

Вказав, що на примусовому виконанні державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження № 45492865 з виконання ухвали Московського районного суду м. Харкова від 01 липня 2014 року про забезпечення позову у цій справі, однак виконавчий документ повернуто стягувачу.

Зазначив, що виконавчі листи № 643/9484/14-ц повторно пред`являлись до виконання, однак внаслідок систематичного ухилення від виконання рішення боржницею ОСОБА_3 та її спроб добровільного врегулювання відносин, що не мало позитивних наслідків для стягувача, первісним кредитором пропущено строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

20 вересня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. надіслано повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з пропуском строку для пред`явлення до виконання.

Вказав, що судове рішення досі є невиконаним через недобросовісні дії ОСОБА_3 та запевнення нею кредитора про добровільне виконання зобов`язань.

Зазначив, що 29 травня 2020 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором, за яким він набув право вимоги до ОСОБА_3 , та ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2020 року замінено стягувача на нього.

Вважав, що первісним стягувачем вичерпано перелік можливостей для добровільного врегулювання спору. Він намагався добросовісно виконувати усі процесуальні обов`язки в межах стадії виконання рішення. Однак, ухилення боржниці від виконання рішення суду, приховування заставного майна призвело до пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Вказав, що первісний стягувач скористався своїм правом та звернув до примусового виконання рішення, однак виконавчий лист повернуто стягувачу. Внаслідок об`єктивно незалежних від волі товариства обставин, а саме зловживання правом з боку боржниці, пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Просив поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 643/9484/14-ц.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Не погоджуючись з ухвалою суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 643/9484/14-ц.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини у справі, не врахував того, що пропуск строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання зумовлений недобросовісними діями ОСОБА_3 . На момент відступлення права вимоги загальний розмір заборгованості склав 233 224,08 грн, і судове рішення досі не виконано. Первісний стягувач звернув до виконання рішення від 12 листопада 2014 року, однак виконавчий лист повернуто стягувачу 22 червня 2016 року, отже строк пред`явлення його до виконання сплив 22 червня 2019 року. В межах строку пред`явлення виконавчого документа до виконання первісний стягувач звернувся до приватного виконавця Лисенка Ю.О., який 20 вересня 2018 року відмовив у відкритті виконавчого провадження.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 29 жовтня 2021 року до суду апеляційної інстанції надійшло повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому зазначено, що ОСОБА_2 за місцем реєстрації відсутній, про що складено довідку про причини повернення/досилання. Оскільки судову повістку надіслано на останню відому адресу ОСОБА_2 , вона вважається доставленою.

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не є поважними, адже пропуск строку залежав виключно від дій первісного кредитора і не пов`язаний з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс»; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» 2 000,00 грн заборгованості за кредитним зобов`язанням за договором поруки № 0-П від 05 вересня 2013 року; стягнуто з ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 22 вересня 2008 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» заборгованість за кредитним зобов`язанням в розмірі - 241 131, 41 грн, яка включає: заборгованість з основної суми 94 333, 00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 71 751, 14 грн, нараховані відсотки на дату подачі позову 45 541, 94 грн, пеня за несвоєчасно виконані зобов`язання 26 675, 31 грн., три проценти річних від простроченої суми 2 830, 02 грн; в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 22 вересня 2008 року в сумі 241 131, 41 грн звернуто стягнення на предмет застави автомобіль: тип ТЗ: легковий комбі-В; марка: MAZDA; модель: 3; номер кузова: НОМЕР_1 ; державний реєстраційний номер: НОМЕР_2 , вартість якого згідно договору застави складала 124 300, 00 грн, що належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом продажу вказаного автотранспортного засобу Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автотранспортного засобу з обліку в органах Державної автомобільної інспекції України (на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а в разі його втрати - отриманням дублікату), а також з наданням всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, зобов`язано ОСОБА_3 передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» предмет застави - вищезазначений автомобіль, що належить їй на праві власності та знаходиться у неї або інших осіб, а також комплект ключів від цього автотранспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію автотранспортного засобу та технічний паспорт, стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір за майнову вимогу у сумі 2 411, 31 грн та судовий збір за заяву про забезпечення позову у сумі 121, 80 грн.

Судове рішення набрало законної сили 09 січня 2015 року.

На виконання зазначеного рішення 19 січня 2015 року видано виконавчі листи (а. с. 121-126 том 1).

20 вересня 2018 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. надіслав Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, зі змісту якого вбачається, що виконавчий лист № 643/9484/14-ц, виданий 19 січня 2015 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» заборгованості за кредитним зобов`язанням в розмірі 241 131,41 грн, повернуто стягувачу без виконання на підставі пункту 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки пропущено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання (а. с. 208-212 том 1).

На виконавчому листі 20 вересня 2018 року приватним виконавцем зроблена відповідна відмітка про його повернення у зв`язку з пропуском строку для пред`явлення (а. с. 213-214 том 1).

Інших відміток приватного чи державного виконавця на виконавчих листах немає.

У вересні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» звертався до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа у справі № 643/9484/14-ц до виконання (а. с. 115-118 том 1), яку ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2020 року залишено без задоволення (а. с. 148-149 том 1).

29 травня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір № 29-05/2020 про відступлення прав вимоги за кредитним договором, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості, зокрема, за договором кредиту № 0 (а. с. 168-174 том 1).

Пунктом 6.2. договору передбачено, що підписанням цього договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» гарантує, що ознайомився з умовами кредитного договору, фактичним станом заборгованості та всією документацією (на день укладення цього договору) стосовно боржника. Зокрема, обізнаний про стан заборгованості, всі суми, що складають права вимоги, строки виконання зобов`язання за кредитним договором, умови забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, стан примусового стягнення заборгованості, майновий стан боржника відповідно до наявної у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» документації, в яких він виступає стороною у справі, та не має жодних зауважень до її фактичної заборгованості, змісту, стану, тощо.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2020 року замінено стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (а. с. 198 том 1).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Як вбачається з усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», та ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Із змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 вбачається, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

Згідно із частиною першою статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не встановлено.

Так, причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час набрання рішенням законної сили) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У пункті 1 частини 2 цієї статті зазначено, що строк для виконання судових рішень встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», частиною 1 статті 12 якого передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

За загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (стаття 58 Конституції України).

У пункті 2 рішення Конституційного Суду України у справі N 1-7/99 від 9 лютого 1999 року (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) вказано, що цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому, у пункті 3 вказаного рішення вказано, що надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Враховуючи, що Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року в пункті 5 Розділу XIII «Прикінцеві та Перехідні положення» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (протягом трьох років), то має місце пряма вказівка законодавця про надання зворотної дії в часі положенню щодо поширення трирічного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, які були видані до 05 жовтня 2016 року, а не лише після набрання чинності Закону від 02 червня 2016 року.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 02 червня 2016 року №1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких не сплив на час набрання чинності Законом від 02 червня 2016 року № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцевих та перехідних положень» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону від 02 червня 2016року №1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Як вбачається з матеріалів справи, строк пред`явлення виконавчих листів, виданих на виконання заочного рішення суду від 12 листопада 2014 року, яке набрало законної сили 09 січня 2015 року, сплив ще 09 січня 2016 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» у редакції, що передбачала трирічний строк пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Протягом зазначеного строку первісний стягувач не пред`являв виконавчі листи до виконання, та будь-яких поважних причин цього не наведено.

Первісний стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» звернувся до приватного виконавця лише у вересні 2018 року, тобто зі спливом більше ніж трьох років з дня набрання заочним рішенням суду законної сили, внаслідок чого виконавцем обґрунтовано повернуто йому виконавчий лист та роз`яснено право на звернення до суду із заявою про поновлення строку.

У задоволенні заяви первісного стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» про поновлення строку судом вже було відмовлено, оскільки поважних причин для пропуску ним такого строку не встановлено.

Заміна стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» не є підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, який сплив ще у січні 2016 року.

Посилання заявника на те, що первісний стягувач не вживав заходів з примусового виконання судового рішення у зв`язку з тим, що боржниця запевняла його про добровільне виконання обов`язків, що пропуск строку викликаний неправомірною поведінкою боржниці, не можуть бути взяті до уваги як поважні причини пропуску строку, оскільки це є суб`єктивним фактором, а не об`єктивною непереборною обставиною, яка б перешкоджала стягувачу пред`явити виконавчі листи до виконання. Будь-яких реальних перешкод для звернення виконавчих листів до виконання у визначений законом строк у стягувача не було.

Твердження заявника щодо того, що виконавчі листи на виконання судового рішення, видані 19 січня 2015 року, пред`являлись до виконання та повернуті стягувачу 22 червня 2016 року, у зв`язку з чим строк пред`явлення їх до виконання мав тривати до 22 червня 2019 року, спростовуються матеріалами справи, в яких відсутні будь-які докази пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих 19 січня 2015 року, у передбачений законом строк та відкриття виконавчого провадження з їх примусового виконання.

З наданої заявником інформації про виконавче провадження № 45492865 від 26 січня 2021 року вбачається, що на виконанні Соборного відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебувала ухвала Московського районного суду м. Харкова від 01 липня 2014 року № 643/9484/14-ц. 17 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження, 24 листопада 2014 року виконавче провадження зупинено, 22 червня 2016 року виконавче провадження поновлено та повернуто виконавчий лист стягувачу у зв`язку з тим, що боржник чи майно не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку (а. с. 216, 224-226 том 1).

Проте, предметом зазначеного виконавчого провадження була лише ухвала суду від 01 липня 2014 року про забезпечення позову, а не судове рішення за результатами розгляду спору.

Як вбачається з копій виконавчих листів, наявних у матеріалах справи, у них відсутні будь-які відмітки виконавця про їх примусове виконання, окрім відмітки приватного виконавця від 20 вересня 2018 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання.

Отже, зазначені виконавчі листи не перебували на примусовому виконанні, та строк пред`явлення їх до виконання не переривався і сплив ще 09 січня 2016 року.

Заявником не наведено обґрунтованих аргументів на підтвердження поважності причин для поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, зважаючи на те, що цей строк пропущений ще первісним стягувачем без поважних причин.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року по справі № 2-12537/10, провадження № 61-9907св18, суд не має права поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання за відсутності відповідних поважних причин пропуску цього строку.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції врахував положення наведених вище норм права, перевірив доводи заяви, надав оцінку обставинам, на які посилалося Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» як на причину пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, та встановивши, що поважних причин пропуску строку не наведено, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Оскільки оскаржувану ухвалу постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Враховуючи, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишено без задоволення, питання щодо розподілу судових витрат за подання апеляційної скарги не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 03 листопада 2021 року.