СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/158/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бабич Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Ковалевської Е.А.,

представника скаржника - адвоката Кириленка О.М.,

представника заінтересованої особи (суб`єкта оскарження) - головного державного виконавця Арійончик К.В.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду міста Києва в залі судового засідання №32, скаргу боржника ОСОБА_1 на дії та бездіяльність головного державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Арійончик Катерини Володимирівни у виконавчому провадженні № 62007685, -

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2021 року до суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Кириленка О.М. надійшла скарга на дії та бездіяльність головного державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Арійончик Катерини Володимирівни у виконавчому провадженні № 62007685. Звертаючись до суду зі скаргою скаржник просив суд: поновити строк на подання скарги, визнати протиправними дії головного державного виконавця Арійончик Катерини Володимирівни, які полягають у прийнятті процесуального рішення оформленого у вигляді постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.05.2020 ВП №62007685, шляхом скасування вказаної постанови.

Обґрунтовуючи скаргу скаржником зазначено, що він не був обізнаний та йому не було відомо про протиправні дії та бездіяльність державного виконавця при прийнятті процесуальних рішень в рамках виконавчого провадження № 62007685, а днем коли він дізнався про порушення своїх прав є 09.08.2021.

На переконання скаржника державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.05.2021 неправомірно, виходячи з наступного, з урахуванням того, що станом на 05.04.2020 у державного виконавця була наявна заява про повернення виконавчого документу за Вх. № 17308, то винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.05.2020 на виконання заяви про відкриття виконавчого провадження зареєстрованої 06.05.2020 за Вх. № 19089 не відповідає вимогам та положенням Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вказаний закон не регламентує порядок дій державного виконавця, які останній має вчинити у разі якщо ще до відкриття виконавчого провадження надійшла заява про повернення виконавчого документу стягувачу.

Ухвалою суду від 30.08.2021 року скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання (а.с.37 том №2).

27.09.2021 на адресу суду, через відділ забезпечення документообігу, засобами поштового зв`язку надійшов відзив на скаргу підписаний представником заінтересованої особи (суб`єкта оскарження) головним державним виконавцем Арійончик Катериною Володимирівною (а.с.40-46 том №2).

Ухвалою суду від 29.09.2021 клопотання представника скаржника адвоката Кириленка О. задоволено та витребувано у державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 62007685, де боржником є ОСОБА_1 (а.с.57-58 том №2).

В судовому засіданні головним державним виконавцем Арійончик Катериною Володимирівною надано суду копію матеріалів виконавчого провадження № 62007685 (а.с.72-90 том №2).

В судовому засіданні представник скаржника (боржника) - адвокат Кириленко О.М. скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити з підстав викладених в скарзі.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи (суб`єкта оскарження) - Арійончик Катерина Володимирівна проти скарги заперечувала з підстав викладених у відзиві на скаргу та зазначала, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 07.05.2020 ВП № 62007685 є законною.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши скаргу та матеріали справи, зважаючи на строки розгляду, дійшов висновку про задоволення скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 цього Кодексу скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Отже, право на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України.

Судом встановлено, що Святошинським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення від 19.11.2015 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором, вказане рішення суду набрало законної сили 22.11.2018 (а.с.78-81, 244-245 том №1).

20.12.2018 Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист (а.с.257 том №1).

07.05.2020 головним державним виконавцем Арійончик Катериною Володимирівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, де боржником визначено ОСОБА_1 (а.с.87 том №2).

Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена за результатами розгляду заяви про відкриття виконавчого провадження від 20.02.2020 Вих. № 24-5/115, яка зареєстрована у Дніпровському районному відділі ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06.05.2020 за Вх. № 19089 (інформація згідно штампу в правому нижньому куті заяви) (а.с.88 том №2).

З документів наявних в матеріалах справи, судом також встановлено та не спростовано представником заінтересованої особи (суб`єкта оскарження) - Арійончик К., те що заява про відкриття виконавчого провадження отримана Дніпровським відділом ДВС 24.02.2020, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення, який додано до заяви про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с.78 том №2).

В свою чергу, заява про повернення виконавчого документа від 02.03.2020 за Вих.№ 24-5/149 та яка надійшла на адресу Дніпровського відділу ДВС засобами поштового зв`язку про що свідчить конверт із поштовим штемпелем від 03.03.2020, зареєстрована у відділі ДВС 08.05.2020 за Вх. №17308 (а.с.74-75 том №2).

Разом з тим, судом, з урахуванням відповідей Дніпровського відділу ДВС № 64196 від 18.08.2021 та № 67583 від 06.09.2021. на адвокатські запити Кириленка О. в яких повідомляється, що «Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відділ) на Ваш запит від 19.08.2021 Вих. № 19/08-02 в межах компетенції повідомляє наступне. Перевіркою журналу реєстрації загальної вхідної кореспонденції заява АТ «УКРСИББАНК» зареєстрована 05.04.2020 за Вх. №17308», встановлено, що згідно журналу реєстрації загальної вхідної кореспонденції заява про повернення виконавчого документа зареєстрована саме 05.04.2020, а не 08.05.2020, тобто на штампі про реєстрацію (в правому нижньому куті) на самій заяві має місце виправлення дати (а.с.62-63, 67-68 том №2).

Відносно вказаного, головним державним виконавцем Арійончик Катериною Володимирівною надано пояснення, що про виправлення дати на заяві про повернення виконавчого документа з 05.04.2020 на 08.05.2020 їй нічого невідомо, такі документи вона отримала від державного виконавця Урбана Д.Д., а заява про повернення виконавчого документа насправді згідно журналу реєстрації вхідної кореспонденції зареєстрована 05.04.2020 за Вх. 17308.

Таким чином, судом встановлено, що постанова головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження була винесена 07.05.2020, однак на той час у Дніпровському районному відділі ДВС, починаючи з 05.04.2020 зареєстрована та знаходилась заява АТ «УкрСиббанк» (стягувач) про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Окрім того, дослідивши матеріали виконавчого провадження з урахуванням пояснень учасників справи, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні документи, які б могли підтвердити інформацію головного державного виконавця Арійончик Катерини Володимирівни щодо того, що скаржнику було відомо про існування виконавчого провадження № 62007685.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи те, що розділом VI ЦПК України не передбачено залишення скарги без розгляду, а відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України передбачено право суду застосовувати закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 3 ст 127 ЦПК України якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Аналогічне містить Закон України «Про виконавче провадження».

Заявник подаючи до суду дану скаргу зазначав, що про існування виконавчого провадження, порушення його прав та оскаржувану постанову йому стало відомо лише 09.08.2021.

За таких обставин, процесуальний строк для звернення зі скаргою до суду підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Виходячи з викладеного вище обґрунтування, визначених законом прав та обов`язків державного виконавця при вчиненні виконавчих дій, суд вважає дії головного державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.05.2020 року з урахуванням наявності заяви стягувача про повернення виконавчого документа, яка була зареєстрована 05.04.2020 за Вх. 17308 - неправомірними.

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що в порушення вимог діючого законодавства державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а тому суд приходить до висновку що є підстави законом передбачені для задоволення заявлених вимог скарги.

Керуючись ст.ст. 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2, 4, 10, 18, 126, 127, 431, 447-453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Арійончик Катерини Володимирівни, - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Арійончик Катерини Володимирівни від 07.05.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП № 62007685.

Відповідно до вимог ст. 453 ЦПК України, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Бабич Н.Д.