КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 824/129/21 Головуючий суддя - Заришняк Г.М.
апеляційне провадження № 22-ск/824/24/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

при секретарі - Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Сєрова Єгора Івановича, діючого в інтересах Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 22 лютого 2021 року в справі №145/2019, сторони арбітражного розгляду: Shandong Kerui Petroleum Equipment Co., Ltd (Шаньдунське товариство з обмеженою відповідальністю «Кежуйнафтообладнання» (Китайська Народна Республіка), до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (Україна) про стягнення 494 980,00 доларів США заборгованості за поставлений товар і 15 099,60 доларів США на відшкодування витрат по оплаті арбітражного збору,-

В С Т А Н О В И В :

В червні 2021 року Сєров Є.І., який діє в інтересах ПАТ «Укрнафта», звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 22 лютого 2021 року у справі №145/2019, сторони арбітражного розгляду: Shandong Kerui Petroleum Equipment Co., Ltd (Шаньдунське товариство з обмеженою відповідальністю «Кежуйнафтообладнання») (Китайська Народна Республіка), Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», яким було стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на користь Shandong Kerui Petroleum Equipment Co., Ltd (Китайська Народна Республіка) 494 980, 00 доларів США заборгованості за поставлений товар і 15 099,60 доларів США на відшкодування витрат з оплати арбітражного збору, а всього 510 079,60 доларів США .

Обґрунтовуючи заяву про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 22 лютого 2021 року, представник ПАТ «Укрнафта», вказує на те, що 23 вересня 2015 року між ПАТ «Укрнафта» і Shandong Kerui Petroleum Equipment Co., Ltd (Шаньдун Кежуй) було укладено контракт № 20/1562 - МТР, згідно з яким Шаньдун Кежуй (продавець) зобов`язалося продати (обладнання), а ПАТ «Укрнафта» (покупець ) - купити обладнання відповідно до специфікації. Стаття 8 контракту містить арбітражну угоду, згідно з якою усі спори підлягають переданню на розгляд і остаточне вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

09.12.2015 р. Шаньдун Кежуй виставило ПАТ «Укрнафта» рахунок № НОМЕР_1 за поставку товару за контрактом.

03.07.2018 р. ПАТ «Укрнафта» отримало від Шаньдун Кежуй «офіційне повідомлення щодо заміни кредитора» № ЕС2.07.18, в якому повідомлено Товариство, що згідно акту суброгації № SСН002908- 060600 від 12.10.2016 р., компанія Кеruі Реtrоlеum Еquірmепt Со., Ltd отримала страхове відшкодування від Сhіпа Ехрогt апd Сгеdіt Іnsuгапсе Согрогаtіоп «Sіпоsurе» у розмірі 1 604 033.99 доларів США по наступним рахункам КR1597, КR15971, КR151036, КR16444, КR16445, виставлених згідно укладених договорів № 20/238 - МТР; № 20/239 - МТР; № 20/1562 - МТР; №20/1563 - МТР; № 20/71-МТР.

У зазначеному акті суброгації № SСН002908- 060600 від 12.10.2016 компанія Кеruі Реtrоlеum Еquірmепt Со., Ltd відступила право вимоги щодо виплати заборгованості згідно контрактів 20/238 - МТР, 20/239 - МТР, 20/1562 - МТР, 20/1563 - МТР та 20/71 - МТР компанії Сhіпа Ехрогt апd Сгеdіt Іnsuгапсе Согрогаtіоп «Sіпоsurе». Отже, 12 жовтня 2016 року відбулася заміна кредитора. На даний момент кредитором у даних правовідносинах виступає Сhіпа Ехрогt апd Сгеdіt Іnsuгапсе Согрогаtіоп «Sіпоsurе», тому виконання зобов`язання щодо погашення заборгованості повинно бути виконано ПАТ «Укрнафта» перед новим кредитором до 06 липня 2018 року. У разі невиконання своїх зобов`язань, страхова компанія буде вимушена подати позовну заяву до суду для захисту своїх прав у найближчий час. До зазначеного «офіційного повідомлення щодо заміни кредитора» була додана копія акта суброгації від 12.10.2016 р.

Проте ні Шаньдун Кежуй , ні страховик не надали арбітражному суду копій страхового поліса, а також інших первинних документів щодо акта суброгації від 12 жовтня 2016 року. Вважає, що з 12 жовтня 2016 року стороною контракту № 20/1562- МТР від 23.09.2015 року був страховик «China Export and Credit Insurance Corporation «Sinosure», тому Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України не мав компетенції розглядати спір за позовом Шаньдун Кежуй , оскільки арбітражним застереженням, що міститься у контракті, передбачено, що до суду можуть бути передані спори між його сторонами.

Зазначав, що основною підставою для скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 26 лютого 2021 року у справі № 146/2019 є те, що після відступлення прав вимоги на користь страховика компанія Шаньдун Кежуй припинила бути стороною контракту і арбітражного застереження. Тобто рішення слід скасувати на підставі третього абзацу п. 1 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» у зв`язку з тим, що рішення містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 червня 2021 року відкрито провадження у справі за заявою ПАТ «Укрнафта» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 22 лютого 2021 року у справі № 145/2019. Запропоновано учасникам справи у строк до 02 липня 2021 року подати свої заперечення (пояснення) з приводу поданої заяви та докази, на яких такі заперечення (пояснення) ґрунтуються. Призначено дану справу до розгляду на 05 липня 2021 року о 14 год. 30 хв. (т. 6 а.с. 43-44).

25 червня 20012 р. представником ПАТ «Укрнафта» на адресу апеляційного суду були надіслані нотаріально засвідчені переклади українською мовою документів, доданих до заяви ПАТ «Укрнафта» і викладених російською/англійською мовами (т.6 а.с.55-т.9 а.с.146).

05 липня 2021 року представником Кеruі Реtrоlеum Еquірmепt Со., Ltd адвокатом Цаль М.В. були подані апеляційному суду письмові пояснення, в яких представник зазначила, що рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 26 лютого 2021 року у справі № 146/2019 є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам процесуального та матеріального права (т. 9 а.с. 148-178).

В судовому засіданні 05 липня 2021 р. представник ПАТ «Укрнафта» - адвокат Сєров Є.І. підтримав заяву і просив її задовольнити та заперечував проти доводів представника ShandongKeruiPetroleumEquipmentCo., Ltd. (Шаньдунське товариство з обмеженою відповідальністю «Кежуйнафтообладнання») - адвоката Цаль М.В.

ПредставникShandong Kerui Petroleum Equipment Co., Ltd. (Шаньдунськетовариствозобмеженоювідповідальністю«Кежуйнафтообладнання») - адвокатЦальМ.В. заперечувалапротизадоволеннязаяви ПАТ«Укрнафта», вважаларішення МіжнародногокомерційногоарбітражногосудуприТоргово-промисловійпалатіУкраїнивід26 лютого2021 рокуусправі№ 146/2019 законниміобґрунтованимтатаким, щонепідлягаєскасуванню.

Після пояснень представників сторін було оголошено перерву на 30 серпня 2021 р. на 14 год. 30 хв.

В судових засіданнях 30 серпня 2021 р., 20 вересня 2012 р. за клопотанням представника ПАТ «Укрнафта», було оголошено перерви ( т.9 а.с.192, 220) в зв`язку з тим, що представником Shandong KeruiPetroleum EquipmentCo., Ltdв іншій справі, що розглядається в апеляційному суду, мають бути подані докази щодо заміни кредитора.

01 вересня 2021 р. від представника ПАТ «Укрнафта» Сєрова Є.І. на адресу апеляційного суду надійшли письмові пояснення ( т.9 а.с.194-215).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що заява ПАТ «Укрнафта» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 22 лютого 2021 року у справі № 145/2019 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 вересня 2015 року між ПАТ «Укрнафта» і Shandong Kerui Petroleum Equipment Co., Ltd (Шаньдун Кежуй) (Китайська Народна Республіка), було укладено контракт № 20/1562- МТР, згідно з яким Шаньдун Кежуй (продавець) зобов`язалося продати (обладнання), а ПАТ «Укрнафта» (покупець ) - купити обладнання відповідно до специфікації. Загальна сума за контрактом становить 494 980 доларів США (т. 1 а.с. 37-43).

Розділ 8 Контракту містить арбітражну угоду. Згідно з пп. 8.2. розділу 8 вказаного Контракту усі суперечки і розбіжності, які можуть виникнути з контракту або у зв`язку з ним, будуть вирішуватися шляхом переговорів. У разі неможливості врегулювання їх дружнім шляхом, спори і розбіжності підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

Даний пункт договору є арбітражним застереженням (угодою), який є чинним і у встановленому законом порядку не визнаний недійсним.

Позивачем на виконання умов контракту на підставі підписаного сторонами додатку № 1 від 23 вересня 2015 року до контракту № 20/1562-МТР від 23 вересня 2015 року в грудні 2015 року було здійснено поставку товару на суму 494 980,00 ларів США. Для оплати поставленого за контрактом товару позивач пред`явив відповідачу рахунок (інвойс) № КК15971 від 09 грудня 2015 р. на суму 494 980,00 доларів США., який відповідач не оплатив.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 22 лютого 2021 року у справі №145/2019, було стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на користь Shandong Kerui Petroleum Equipment Co., Ltd (Китайська Народна Республіка) 494 980, 00 доларів США заборгованості за поставлений товар і 15 099, 60 доларів США на відшкодування витрат з оплати арбітражного збору, а всього 510 079, 60 доларів США .

Відповідно до вимог частин 2 і 4 ст. 454 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оспорено в порядку, передбаченому цим розділом, якщо місце арбітражу знаходиться на території України.

Заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного загального суду за місцезнаходженням арбітражу.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» «арбітраж» - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України (додатки № 1 і № 2 до цього Закону); «третейський суд» - одноособовий арбітр або колегія арбітрів.

Частиною 1 ст. 7 вказаного Закону визначено, що арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 20 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», сторони можуть на свій розсуд домовитись про місце арбітражу. У разі відсутності такої домовленості місце арбітражу визначається третейським судом з урахуванням обставин справи, включаючи фактор зручності для сторін.

Частиною 1 ст. 34 зазначеного Закону встановлено, що оспорювання в суді арбітражного рішення може бути проведено тільки шляхом подання клопотання про скасування згідно з п. 2 та 3 цієї статті.

Відповідно до положень ст. 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо: сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або суд визначить, що: відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Отже, тлумачення ст. 459 ЦПК України свідчить про те, що тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року у справі № 761/45271/17 (провадження № 61-47547св18) зазначено, що рішення державного суду про скасування арбітражного рішення, як результат розгляду справи про оспорювання цього рішення, може бути винесено лише за наявності (доведеності) однієї з підстав, передбачених частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», частиною другою статті 459 ЦПК України. Отже, законодавство України, допускаючи оспорювання арбітражного рішення шляхом подання клопотання про його скасування, визначає вичерпний перелік підстав, за наявності однієї з яких арбітражне рішення може бути скасоване.

Статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», встановлено, що з питань, які регулюються цим законом ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачено у цьому Законі.

Посилання представника ПАТ «Укрнафта» на те, що у комерційного арбітражного суду була відсутня компетенція щодо даного спору, є безпідставними.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та ст. 4 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражу при Торгово-промисловій палаті України вказаний суд приймає до розгляду спори за наявності письмової угоди між сторонами про передачу йому на вирішення всіх або визначених спорів, які виникли або можуть виникнути між сторонами у зв`язку із будь-якими конкретними правовідносинами незалежно від того, мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в договорі або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається у письмовій формі. Угода вважається укладеною у письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або укладена шляхом обміну листами, електронними повідомленнями, якщо інформація, яка міститься у них, доступна для подальшого використання, повідомленнями по телетайпу, телеграфу, факсу або з використанням інших засобів електрозв`язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, а також шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, у яких одна із сторін стверджує про наявність арбітражної угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання у договорі на документ, який містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що договір укладено у письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною договору.

Складом Арбітражного суду, який розглядає спір, вирішується питання про компетенцію МКАС у конкретній справі, що закріплено в ст. 5 вказаного Регламенту. Така заява про відсутність у МКАС компетенції може бути зроблена не пізніше подання заперечень щодо позову. Призначення стороною арбітра або її участь у призначенні арбітра не позбавляє сторону права зробити таку заяву. Заява про те, що МКАС перевищує межі своєї компетенції, повинна бути зроблена відразу ж як тільки питання, яке, на думку сторони, виходить за ці межі, буде поставлене у ході арбітражного розгляду. Склад Арбітражного суду може у будь-якому з цих випадків прийняти до розгляду заяву, зроблену пізніше, якщо визнає затримку виправданою.

Під час розгляду справи у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України ПАТ «Укрнафта» було оспорено компетенцію арбітражного суду з посиланням на те, що з 12 жовтня 2016 року позивач більше не є стороною арбітражної угоди, яка міститься в контракті, оскільки право вимоги перейшло до страховика «China Export and Credit Insurance Corporation «Sinosure» в порядку суброгації.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», питання про компетенцію Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у кожній конкретній справі вирішує склад арбітражного суду, який розглядає спір.

У відповідності до ч. 3-5 ст. 5 Регламенту, розглядаючи заяву про відсутність компетенції, у тому числі таку, яка ґрунтується на недійсності арбітражної угоди або неможливості її виконання, або втрати нею чинності, склад Арбітражного суду аналізує і оцінює положення арбітражної угоди з урахуванням поданих сторонами доказів. Склад Арбітражного суду має право винести постанову щодо заяви, зазначеної у частині другій цієї статті, або як з питання попереднього характеру, або у рішенні щодо суті спору. Якщо склад Арбітражного суду винесе постанову про наявність компетенції МКАС як з питання попереднього характеру, будь-яка сторона може протягом 30 днів після отримання цієї постанови оскаржити її шляхом звернення із заявою про її скасування до Київського апеляційного суду, рішення якого з цього питання не підлягає оскарженню. Таке звернення не є перешкодою для продовження розгляду складом Арбітражного суду та винесення рішення щодо суті спору.

В ухвалі Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30.06.20 р. у справі № 145/2019 було зроблено висновок про те, що розгляд заяви відповідача про відсутність компетенції у МКАС при ТПП України тісно пов`язаний з аналізом доказів, що є у справі та які стосуються виконання сторонами обов`язків по контракту та фактичних обставин справи, арбітражний суд вважав за доцільне розглянути вказане питання при ухваленні рішення по суті спору.

У п.п.70,71,72 оскаржуваного рішення суд дійшов висновку, що твердження відповідача про те, що право вимоги за контрактом № 20/1562-МТР від 23 вересня 2015 року перейшло до страхової компанії «China Export and Credit Insurance Corporation «Sinosure» в порядку суброгації, внаслідок чого позивач більше не є стороною арбітражного застереження, що міститься в зазначеному контракті, є необгрунтованим і документально не підтвердженим. Оскільки спір між сторонами виник з договірних відносин, які мають комерційний характер, і місцезнаходження однієї зі сторін спору на момент укладення арбітражної угоди перебуває за кордоном, спір, що розглядається, відповідає предметній і суб`єктній юрисдикції МКАС при ТПП України, встановленій в пунктах 2 і 3 Положення про Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України (Додаток № 1 до Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж») і статті 3 Регламенту МКАС при ТПП України. У зв`язку з цим, на підставі статті 16 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та частини першої статті 5 Регламенту МКАС при ТПП України, Арбітражний суд визнав себе компетентним розглядати цей спір.

В апеляційному суді в ході провадження про оскарження рішення міжнародного комерційного арбітражу представником заявника також не було надано належних та переконливих доказів на підтвердження того, що позивач більше не є стороною арбітражного застереження.

Разом з тим, з наданої представником Shandong Kerui Petroleum Equipment Co., Ltd відповіді CIS DRS вих. №6824 від 15.10.2021 (а.с.243-244, т.9) слідує, що відповідно до електронної бази даних Sinosure, Shandong Kerui PetroleumEquipment Co., Ltd. був виданий страховий поліс №SCH00, який покривав його комерційні ризики, пов`язані з невиконанням ПАТ «Укрнафта» зобов`язань за контрактами 20/23- МТР від 22.01.2015, 20/1336-МТР від 03.08.2015, 20/І337-МТР від 03.08.2015. У зв`язку з настанням страхового випадку, довірителю була виплачена страхова компенсація в розмірі USD 1 604 033,99. Право вимоги щодо даних контрактів дійсно було передано Sinosure, однак, згідно зі ст. 16 умов ВСКЕК довірителем була самостійно стягнута страхова компенсація і повернута на рахунок Sinosure.

Зазначено, що Sinosure не має претензій до Shandong Kerui Petroleum Equipment Co. або ПАТ «Укрнафта» щодо контрактів 20/23- МТР від 22.01.2015, 20/1336-МТР від 03.08.2015, 20/1337-МТР від 03.08.2015. Копія страхового поліса № SCH00 не збереглася.

Також в п. 3 вказаного листа зазначено, що ShandongKerui Petroleum Equipment Co., Ltd. не звертався до Sinosure щодо страхування комерційних ризиків за контрактами 20/238-МТР, 20/239- МТР, 20/1562-МТР, 20/1563-МТР, 20/71-МТР.

Згідно з електронною базою даних Sinosure, записи про страхування зазначених контрактів відсутні. Sinosureне не має претензій до ПАТ «Укрнафта» чи Shandong KeruiPetroleum Equipment Co. щодо даних контрактів.

Даний документ отриманий на електрону пошту представника стягувача, який був оглянутий учасниками судового процесу та судом в судовому засіданні. Будь-яких доказів, які б давали підстави вважати вказаний документ недостовірним або підробленим, суду надано не було.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника ПАТ «Укрнафта» щодо виключення вказаного листа з числа доказів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03 березня 2020 року в справі № 920/241/19 зроблено висновок, що «арбітражна угода має позитивний і негативний ефект: вона зобов`язує сторони передавати спори в арбітраж і надавати складу арбітражу компетенцію щодо спорів, охоплених арбітражною угодою (позитивний ефект). Якщо виникає спір, який належить до обсягу арбітражної угоди, будь-яка зі сторін може передати його на розгляд складу арбітражу. З іншої сторони, арбітражна угода перешкоджає сторонам у спробах вирішити їх спори в суді (негативний ефект). Уклавши арбітражну угоду, сторони визначили інший обов`язковий для них порядок реалізації належних їм прав застосування судових засобів правового захисту, саме у певному (або певних) міжнародному комерційному арбітражеві. Сторона, яка уклала арбітражну угоду, не може ігнорувати такі її умови і замість обраного арбітражу звернутися до суду держави, який був би компетентним вирішити спір у разі неукладення між сторонами такого роду арбітражної угоди. Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 10.06.1958, далі - Нью-Йоркська конвенція) закріплює підхід здійснення примусового виконання арбітражних рішень і арбітражних угод, який ґрунтується на презумпції дійсності та автономності арбітражних угод, формальної і матеріально-правової (частина 1 статті ІІ Нью-Йоркської конвенції). Ця презумпція дійсності може бути спростована лише за обмеженим переліком підстав. Принцип автономності арбітражної угоди (separabiliti) свідчить, по-перше, що дійсність основного договору в принципі не впливає на дійсність включеної до нього арбітражної угоди і, по-друге, основний договір і арбітражна угода можуть бути підпорядковані різним законам. Така автономність арбітражної угоди дає можливість сторонам спірних правовідносин мати гарантію, що спір буде розглянуто у будь-якому випадку саме арбітражем, оскільки наявність арбітражного застереження унеможливлює звернення до державних судових установ. Укладаючи арбітражне застереження, сторони зазвичай передбачають передачу до арбітражу будь-яких спорів, у тому числі спорів щодо дійсності самого контракту (якщо такі спори прямо не виключені зі сфери дії арбітражного застереження). У подальшому, якби сторона могла відмовитися від арбітражу і заперечувати компетенцію арбітрів, посилаючись на недійсність контракту, то недобросовісна сторона завжди використовувала би таку можливість для зриву арбітражу. Необхідно враховувати, що принцип автономності арбітражної угоди від основного договору полягає у тому, що арбітражна угода та основний договір розглядаються як дві окремі угоди, тому недійсність договору не може бути підставою для автоматичної недійсності арбітражної угоди. За змістом Нью-Йоркської конвенції кожна договірна держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди)».

З огляду на викладене, Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України мав компетенцію для розгляду цього спору, а тому передбачені підпунктом «а» п. 1 ч. 2 ст. 459 ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж») підстави для скасування оспорюваного заявником рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 22 лютого 2021 року у справі № 145/2019 відсутні.

Керуючись ст. 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», ст. 457, 459, 460, 461 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 22 лютого 2021 року у справі № 145/2019 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 27 жовтня 2021 року.

Суддя Заришняк Г.М.