№ 201/3894/19
провадження 2/201/176/2021
У Х В А Л А

29 жовтня 2021 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Храмцевич Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання представника відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості і витрат,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02 квітня 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості і витрат, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Справа по суті не слухалася, виносилися ухвали, розглядаються клопотання, спір по суті не вирішено.

У засідання представник відповідача ОСОБА_2 подав клопотання про забезпечення доказів шляхом призначення по справі судової почеркознавчої експертизи стосовно вирішення питання про час та особу складання розписки, приналежність почерку і підпису на спірному договору позики відповідачу чи іншій особі.

Представник вказаного відповідача наполягав на задоволенні клопотання з урахуванням обставин у справі, сторона позивача і іншого відповідача заперечували проти клопотання вважаючи це способом затягування в розгляді справи.

З`ясувавши думку представників сторін, перевіривши матеріали справи та клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно ст. 84 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Законом не передбачено право чи обов`язок суду збирати і надавати в справу докази на підтвердження позиції чи вимогу будь-якої сторони, не зазначено в законі і можливість забезпечення та витребування доказів саме для проведення певних процесуальних дій, також у клопотанні не вказано з якою метою потрібно їх забезпечити, а тому з урахуванням вище викладених обставин не може суд прийняти до уваги наполягання заявника на вимогах свого клопотання, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим іншим об`єктивно не підтверджуються.

Суд вважає, що задоволення клопотання може унеможливити проведення самої експертизи, буде викликати клопотання експертів про надання додаткових матеріалів і доказів що призведе до затягування розгляду в справі. Сторона зобов`язана спочатку надати ці докази, які потрібно дослідити експертам, суду, а потім заявляти клопотання, а не навпаки, перекладати на суд тягар обов`язку по збору доказів та документів в непередбачений законом спосіб.

Суду до цього клопотання не надано доказів того, що вказаний відповідач або його представник зверталися до вказаної особи (експертного закладу, спеціаліста чи інш.: право таке є) стосовно надання названих матеріалів, висновків чи документів та що їм було відмовлено в цьому або неможливо надання вказаних в клопотанні доказів.

В клопотанні не вказано, саме для чого потрібно таке забезпечення доказів та в такому порядку: справа по суті не заслухана, матеріали справи не досліджені, пояснення сторін не були, розглянуто не всі клопотання, інших доказів не надано. Не відомо також, чи є можливість надати зразки підписів для проведення експертизи (вільні і експериментальні), оригінал розписки суду так і не надано.

Крім того, таке клопотання судом вже було розглянуто, задоволено, але ухвалою апеляційного суду скасовано, як розглянуте, крім іншого, поза межами підготовчого засідання.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

При цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

При таких обставинах суд вважає не можливим задоволення клопотання в такому вигляді про призначення експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 84, 103, 104, 116-118, 182, 200, 222, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи по цій цивільній справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_4 про стягнення заборгованості і витрат відмовити.

Ухвала набирає законної сили 29 жовтня 2021 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя