Ухвала

29 жовтня 2021 року

місто Київ

справа № 712/15208/19

провадження № 61-16742ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «УКРПОШТА»,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 червня 2021 року у складі Пироженко В. Д. та постанову Черкаського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року у складі колегії суддів: Вініченка С. І., Бондаренка С. І., Новікова О. М.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Акулов Г. Д. у липні 2019 року звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «УКРПОШТА» (далі - АТ «УКРПОШТА») про захист прав споживачів, у якому, з урахуванням уточнення вимог, просив стягнути з Черкаської дирекції АТ «УКРПОШТА» відповідно до вимог актів Всесвітнього поштового союзу 9 736, 14 грн, за квитанцією оплати послуги - 284, 44 грн, відшкодування моральної шкоди - 10 000, 00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 18 грудня 2018 року поштовим відділенням № 18008 прийнято дрібний пакет за номером RF180585686UA для доставки адресату: Франція, Страсбург.

Після оформлення видано квитанцію про оплату. 21 грудня 2018 року зазначений дрібний пакет повернуто поштовим відділенням № 18029 у пошкодженому стані.

Звернувшись до адміністрації поштового відділення № 18008 для з`ясування питання щодо повернення відправлення, позивач отримав відповідь, що поштове відділення відмовляється виконувати послугу.

Дрібний пакет за номером RF180585686UA 24 грудня 2018 року вручено Черкаській дирекції та пред`явлено претензію і вимогу від 22 грудня 2018 року.

Позивач 10 січня 2019 року подав запит на інформацію про доставку дрібного пакету.

28 січня 2019 року на адресу позивача надійшов рекомендований лист № 058 без опису у пошкодженому стані. На прохання позивача скласти акт про стан рекомендованого листа у пошкодженому стані, керівництво поштового відділення відмовилося.

31 січня 2019 року позивач подав претензію-вимогу про відшкодування коштів, сплачених за послугу, та завдану шкоду, повернути дрібний пакет за номером RF180585686UA з додатком квитанції про оплату послуги.

Втім, станом на листопад 2019 року позивач не отримав відшкодування за сплачену послугу, також йому не повернуто дрібний пакет за номером RF180585686UA.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 23 червня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції встановив, що позивач через оператора поштового зв`язку здійснив відправлення дрібного пакету у відділенні поштового зв`язку без заповненого бланку митної декларації СN 22 з детальним описом вкладення дрібного пакету та з проставленням особистого підпису, що унеможливило пересилання міжнародного поштового відправлення, як наслідок, дрібний пакет номер RF180585686UA був повернутий позивачу.

Також суд встановив, що відповідач, здійснюючи пересилання міжнародного відправлення, діяв відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку та Закону України «Про поштовий зв`язок».

Відповіддю АТ «УКРПОШТА» 08 лютого 2019 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що на його ім`я відділенням поштового зв`язку направлено поштовий переказ № на суму 292, 97 грн, з урахуванням трьох відсотків річних за прострочення за період з 24 грудня 2018 року до 30 січня 2019 року. Також повторно повідомлено, що разом з листом відповідача від 24 січня 2019 року № 23-13-А-42183/716 реєстрованим порядком повернуто та вручено дрібний пакет номер RF180585686UA.

Втім, ОСОБА_1 не звертався протягом встановленого терміну зберігання за одержанням поштового переказу, тому грошові кошти повернуто 04 березня 2019 року за зворотною адресою до відділення поштового зв`язку: м. Черкаси, 8, у подальшому передані на зберігання, де перебувають й на час розгляду справи у суді першої інстанції.

За наведених обставини суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, визнав, що відсутні підстави вважати, що позивачу завдано збитки внаслідок неправомірних дій співробітників поштового зв`язку, відповідно відсутні підстави для задоволення позову.

Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 23 червня 2020 року на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Стислий виклад позиції заявника

ОСОБА_1 у червні 2020 року звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2020 року за нововиявленими обставинами.

Заява обґрунтовувалася тим, що після постановлення оскаржуваного рішення позивач звернувся до відповідача із заявою від 02 травня 2021 року, втім відповідач відмовився повернути кошти, заволодівши ними проти волі позивача.

На переконання заявника, суд першої інстанції не встановив обставини: чи було доставлено повідомлення-квитанція для отримання поштового переказу № на суму 292, 97 грн ОСОБА_1 , який у подальшому відправлений на зберігання; чи будуть повернуті кошти за ненадання послуги відповідачем, з врахуванням трьох відсотків річних, при зверненні з повторною заявою від позивача; позивачу не відомі обставини, що при повторному поданні заяви про повернення коштів, відповідач продовжить відмову повернути кошти за ненадану послугу та відпрацює сценарій привласнення коштів на підставі частини 2 постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку». Суд не мав можливості встановити обставини і позивач не міг знати, що відповідач відмовить вирішувати питання повторною заявою про повернення коштів, які сплачені за ненадану послугу, та привласнить кошти. Відповідач запевнив, що при написанні повторної заяви буде можливість отримати грошовий переказ, що і є підставою перегляду рішення. Дії відповідача щодо направлення поштового переказу з відділення поштового зв`язку № 18008 до відділення поштового зв`язку № 29 і відправлення 04 березня 2019 року за зворотною адресою є формальними, спрямовані на заволодіння коштами і введення суд в оману. Повернення коштів може здійснюватися не тільки поштовим переказом, але й видачою готівки, або перерахуванням через банківські установи.

Стислий виклад змісту рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 червня 2021 року, залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2020 року відмовлено.

Суд першої інстанції, з яким погодився суду апеляційної інстанції, зробив висновок, що посилання заявника на відповідь щодо розгляду його заяви від 02 травня 2021 року із вимогою про повернення дрібного пакету та коштів оплачених за квитанцією, з врахуванням відсотків річних та індексу інфляції не є нововиявленими обставинами, отже не можуть бути підставою для перегляду рішення суду.

Суд апеляційної інстанції додатково зазначив, що обставини, на які посилається заявник як на підставу для перегляду судового рішення у порядку статті 423 ЦПК України, не є нововиявленими, оскільки заява позивача від 02 травня 2021 року, на яку посилається заявник, направлена відповідачу після ухвалення рішення у цій праві, тож така заява та відповідь відповідача на неї є новими доказами.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_1 18 жовтня 2021 року засобами електронного поштового зв`язку із застосуванням електронного цифрового підпису звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 червня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року, справу направити на новий розгляд.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовувалася тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано, що відповідач не має наміру повертати кошти за грошовим переказом, що підтверджується його відповіддю від 11 травня 2021 року на заяву ОСОБА_1 від 02 травня 2021 року.

Судом апеляційної інстанції не враховано, що неправомірні дії відповідача встановлено в іншій цивільній справі № 712/10151/20.

Суд апеляційної інстанції необ`єктивно здійснив перегляд рішення суду першої інстанції (ухвали), оскільки відзив на апеляційну скаргу подано лише до суду, втім позивачу відзив не направлено.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з таких підстав.

Норми права, застосовані судом

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, після її перегляду в апеляційному порядку.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Такий висновок суд зробив з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін

(частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам потрібно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Необхідною умовою нововиявленої обставини, визначених пунктом 3 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що суд, рішення якого переглядається врахував або посилався на судове рішення, яке у подальшому було скасовано.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінка доводів касаційної скарги

На переконання заявника, нововиявленою обставиною є відповідь АТ «УКРПОШТА» від 11 травня 2021 року на його заяву від 02 травня 2021 року, що свідчить про відсутність наміру у відповідача здійснити повернення коштів за грошовим переказом.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2020 року за нововиявленими обставинами, посилався на те, що суд першої інстанції не встановив обставини:

- чи було доставлено повідомлення-квитанція для отримання поштового переказу № на суму 292, 97 грн ОСОБА_1 , який у подальшому відправлений на зберігання;

- чи будуть повернуті кошти за ненадання послуги відповідачем, з врахуванням трьох відсотків річних, при зверненні з повторною заявою від позивача;

- позивачу не відомі обставини, що при повторному поданні заяви про повернення коштів відповідач продовжить й надалі відмовляти повернути кошти за ненадану послугу;

- суд не мав можливості встановити обставини і позивач не міг знати, що відповідач відмовить вирішувати питання за повторною заявою про повернення коштів, які сплачені за ненадану послугу, та привласнить кошти.

В оцінці наведених доводів Суд зробив висновок, що такі обставини не характеризуються ознаками нововиявлених з огляду на таке.

Довід заявника: «чи було доставлено повідомлення-квитанція для отримання поштового переказу № на суму 292, 97 грн ОСОБА_1 », міг бути підтверджений або спростований самим позивачем у суді першої інстанції під час розгляду справи по суті, оскільки доставлення наведеного повідомлення-квитанції стосується безпосередньо ОСОБА_1 та входило у предмет доказування позовних вимог.

Доводи заявника: «чи будуть повернуті кошти за ненадання послуги відповідачем, з врахуванням трьох відсотків річних, при зверненні з повторною заявою від позивача; позивачу не відомі обставини, що при повторному поданні заяви про повернення коштів, відповідач продовжить відмовляти повернути кошти за ненадану послугу», стосуються ймовірності подальших дій відповідача, наведені доводи за своїм змістом викладено у формі запитання, що могло бути реалізовано позивачем у судовому засіданні під час розгляду справи по суті.

Довід заявника: «суд не мав можливості встановити обставини і позивач не міг знати, що відповідач відмовить вирішувати питання за повторною заявою про повернення коштів, які сплачені за ненадану послугу, та привласнить кошти», за своїм змістом не може бути визначений як такий, що свідчить про існування нововиявленої обставини, оскільки суд, здійснюючи правосуддя та ухвалюючи рішення, вирішує вимоги за наслідками вже встановлених обставин, існуючих подій, відповідно судове рішення не може бути ухвалено із застереженням та ймовірності допущення стороною у майбутньому неправомірних дій.

Посилання ОСОБА_1 на те, що нововиявленою обставиною є відповідь АТ «УКРПОШТА» від 11 травня 2021 року на його заяву від 02 травня 2021 року, також не свідчить про існування нововиявленої обставини, оскільки така відповідь отримана за наслідками подання заяви позивачем від 02 травня 2021 року, тобто направленої після ухвалення рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2020 року, отже, суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 червня 2021 року, зробив правильний висновок, що обставини, на які посилається заявник, є новими доказами у цій справі.

За наведених обставин, залишаючи без змін ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 червня 2021 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2020 року, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що наведені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України і такі аргументи не можуть бути підставою для скасування судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Доводи касаційної скарги, що суд апеляційної інстанції не враховано, що неправомірні дії відповідача встановлено в іншій цивільній справі № 712/10151/20, є безпідставними, оскільки відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень у наведеній справі судове рішення ухвалено 17 грудня 2020 року, тобто після ухвалення рішення у справі № 712/15208/19.

Доводи ОСОБА_1 , що суд апеляційної інстанції необ`єктивно здійснив перегляд рішення суду першої інстанції (ухвали), оскільки відзив на апеляційну скаргу подано лише до суду, а позивачу відзив не направлено, також є безпідставними, оскільки відповідно до змісту оскаржуваного змісту рішення суд апеляційної інстанції визнав факт подання такого відзиву всупереч частині четвертій статті 360 ЦПК України (докази надсилання іншим учасникам справи) та відзив залишено без розгляду.

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ЄСПЛ зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомес де ла Торре проти Іспанії»).

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наведені в скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів, що заборонено частиною першою статті 400 ЦПК України, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись пунктом 2 частини першої, частиною другою статті 389, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 червня 2021 року у складі Пироженко В. Д. та постанову Черкаського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УКРПОШТА» про захист прав споживачів , відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко