Справа №628/2062/19
Провадження № 2/628/6/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року Куп`янський міськрайоний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Клімової С.В.

за участю секретаря - Бавики Л.М.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи - Татевасяна А.А., ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Куп`янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління містобудування, архітектури та земельних відносин Куп`янської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю, про дотримання правил добросусідства та відновлення становища, яке існувало до порушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Управління містобудування, архітектури та земельних відносин Куп`янської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю, про дотримання правил добросусідства та відновлення становища, яке існувало до порушення, мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,0933 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідач ОСОБА_3 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка на якій розташований житловий будинок відповідача межує з земельною ділянкою позивача, при цьому відстань між стіною будинку позивача і земельною ділянкою відповідача шириною від 50 см. до 80 см., що підтверджується технічним планом БТІ. Позивач зазначає, що її будинок збудований у 1961 році і огорожі між її будинком та будинком відповідача ніколи не було.

У кінці 2018 року відповідач ОСОБА_3 всупереч вимогам закону, без погодження з позивачем, самочинно виконав огорожу асбесто цементними листами та металевими листами висотою 1 м. 75 см. по всій довжині будинку позивача, а саме 8 м.. Позивач зазначає, що просила відповідача припинити будівництво, але він не відреагував на її прохання. У квітні 2019 року позивач звернулася зі скаргою до Куп`янського міськвиконкому, після виїзду на місце, обстеження земельних ділянок і встановлення фактичних обставин, Управлінням містобудування, архітектури та земельних відносин Куп`янської міської ради було надано відповідь, де підтверджується, що відповідач ОСОБА_3 дійсно порушив при встановленні паркану вимоги ДБН Б 2.2-12:2018 « Планування і забудова територій» та ДБН Б 2.2.-5:2011 « Благоустрій територій», а також ст.. 103 ЗК України та повідомлено позивача, що відповідачу ОСОБА_3 запропоновано добровільно врегулювати спірні питання. Позивач зазначає, що відповідачем до теперішнього часу не виконано жодних дій щодо добровільного усунення допущених ним порушень, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 15 липня 2019 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25 жовтня 2019 року підготовчий розгляд було проведено та справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовну заяву, зазначивши доводи викладені в позовній заяві. Крім того позивач зазначила, що відповідачем не порушено її право на житло. Також вказала, що доказами щодо псування її будинку є фотографії, які містяться в матеріалах справи.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали, оскільки відсутні докази, що огорожа збудована відповідачем незаконно. Відповідач зазначив, що є власником житлового будинку також зазначив, що земельна ділянка ним не приватизована. Крім того 01.06.2021 року представником відповідача надано письмові пояснення щодо справи в яких зазначено, що на теперішній час відповідач являється власником земельної ділянки розміром 0,1026 га. за адресою: АДРЕСА_1 та власником житлового будинку за цією ж адресою. Відповідач зазначає, що його земельна ділянка має певні межі та розмір, відповідач нікому не заважає здійснювати землекористування та право власності, в тому числі і позивачу. Позивачка в своєму позові зазначила, що її будинок знаходиться на відстані 50-80 см. між стіною її будинку і моєю земельною ділянкою. Відсутність огорожі на плані БТІ дає підстави їй стверджувати, що мною порушено право її землекористування. Так як я виконав огорожу висотою 1 м. 75 см. по всій довжині її будинку 8 м.. Відповідач вважає, що ніяких порушень він не допускав. Зазначивши, що між жилими будинками та межею сусідніх земельних ділянок при розміщенні будинків в кварталі із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту, відстань до межі суміжних земельних ділянок від найбільшого виступу конструкцій стіни будинку слід приймати не менше 1 м. При цьому має бути забезпечено виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будинків на територію суміжних ділянок, що передбачено ДБН Б. 2.2-12 2019 табл. 15.2. Відповідач зазначає, що позивачкою не надано доказів в чому є порушення, а вимоги про знесення огорожі неконкретні та потребують висновку спеціаліста, в чому саме є порушення та ким вони здійснені.

Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримав, зазначивши, що з приводу спору між сторонами справи, було здійснено виїзд працівниками. Позивач зареєстрував своє право власності на земельну ділянку. У відповідача право власності на земельну ділянку відсутнє, земельна ділянка знаходиться в комунальній власності. Крім того надав до суду письмові пояснення по справі в яких зазначив, що позивач зверталась зі зверненням щодо додержання правил добросусідства землекористувачем ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 . Управління на виконання звернення від 11.04.2019 року здійснило комісійний розгляд з виїздом на місцевість, та на підставі матеріалів, які були надані спеціалістам підготувало відповідь та направило заявнику.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно межі земельної ділянки позивача ОСОБА_1 чітко визначені документацію із землеустрою та мають кадастровий номер. Межі земельної ділянки відповідача ОСОБА_3 на даний час не визначені та потребують розробки проекту із землеустрою та подальшого отримання Витягу з Д3К в якому буде визначено кадастровий номер та межі земельної ділянки.

Відповідно до роз`яснень Держгеокадастру України є загальні випадки в яких виникає необхідність щодо виносу меж земельної ділянки в натуру: втрата чи пошкодження раніше встановлених межових знаків; проведення будівельних робіт на земельній ділянці (в тому числі при встановленні огорожі земельної ділянки); під час вирішення межових спорів з власниками сусідніх земельних ділянок.

Тобто відповідачу потрібно оформити належним чином право власності па земельну ділянку та винести межі земельної ділянки в натурі на місцевості, а вже потім встановлювати огорожу відповідно до проектної документації із землеустрою.

Також до відповідача можуть застосовуватись положення Земельного кодексу України щодо добросусідства відповідно до п. 1 ст. 103 якого власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Враховуючи вищезазначене, управління містобудування, архітектури та земельних відносин Куп`янської міської ради Харківської області підтримує позовну заяву ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою сторін по справі, в 2018 році прийшла до позивачки по справі ОСОБА_1 та їй розказала, що за її будинком сусіди збудували паркан з шиферу. Свідок зазначила, що проживає від позивача через одну земельну ділянку, за земельною ділянкою позивача, земельна ділянка відповідача. У 2018 року ніякого забору не було, паркан між будинком позивача та земельною ділянкою відповідача приблизно на відстані 50-70 см.. Паркан прилягає до вимощення будинку, висота приблизно 1,7 м.. Наприкінці осені чула, як позивач та відповідач сварилися, які часто сваряться щодо межі. Знає, що позивачка є власницею земельної ділянки та, що з приводу паркану дзвонила до органів місцевого самоврядування.

Заслухавши учасників справи, свідка, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до наступного.

Так судом встановлені наступні фактичні обставини.

Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом ВМТ № 595733 посвідченого державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області від 20 травня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1036, підтверджується, що ОСОБА_1 успадкувала після смерті матері ОСОБА_7 житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці Куп`янської міської ради Харківської області. На вказаній земельній ділянці розташований один дерев`яний обкладений цеглою житловий будинок загальною площею 39,0 кв.м., в т.ч. житловою 20,5 кв.м. в плані земельної ділянки позначений літерою « А», при якому є такі надвірні будівлі та служби: сарай літ. « Б», погріб - літ. « В», убиральня літ. «Г», кухня літ. «Е», сарай літ. «Д», огорожа - №1.

Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Куп`янського бюро технічної інвентаризації за № 26563141 від 30.06.2010 року підтверджується, що будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційним номером 29765625 в цілому зареєстровано на ОСОБА_1 ..

Технічним паспортом на садибний ( індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 19.11.2013 року, підтверджується, що на вказаній земельній ділянці розташовані наступні об`єкти: житловий будинок літ. «А», погріб літ «В», літня кухня літ. «Е», сарай літ. «Б», сарай літ. «Д», убиральня літ. «Г», огорожа №1.

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно за № 10446434 від 08.10.2013 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10447954 від 08.10.2013 року підтверджується, що земельна ділянка, розміром 0,0933 га кадастровий номер: :08:010:0006 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , категорія земель: землі житлової та громадської забудови за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 07 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно за № 10442476 від 08.10.2013 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10444101 від 08.10.2013 року підтверджується, що земельна ділянка, розміром 0,0178 га кадастровий номер: :08:011:0011 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , категорія земель: землі житлової та громадської забудови за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 07 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Також в обгрунтування своїх позовних вимог, в чкості доказів позивач надала ілюстративний матеріал та фотознімки із зазначиними на них фрагментами будівлі та паркану.

Відповіддю з Управління містобудування, архітектури та земельних відносин Куп`янської міської ради за № 361-10 від 07 травня 2019 року, ОСОБА_1 повідомляється, що спеціалісти управління ту складі: завідувача сектору Осипова Ю.В. та головного спеціаліста ОСОБА_8 сектору земельних відносин, головного спеціаліста управління ОСОБА_9 ознайомившись з наданими документами, обстеживши земельні ділянки в натурі ( на місцевості) встановили, що зазначене у зверненні відповідає дійсності, саме: стікання води з покрівлі будівлі гаражу по АДРЕСА_2 через відсутність водостічної системи в період злив може безперешкодно потрапляти до Будинку ОСОБА_1 .. Вказаний житловий будинок, згідно забудови земельної ділянки, розміщений неподалік від суміжної межі, по якій зазначеним землекористувачем влаштована шиферна огорожа. У зв`язку з відсутністю в будинку водостічної системи та затінення огорожею стіни можливе її пошкодження. Уникнути зазначених незручностей можливо шляхом дотримання норм п. 6.1.34 ДБН Б.2.2-12:2018 « Планування і забудова територій», згідно яких присадибні ділянки з боку вулиць та сусідніх ділянок допускається огороджувати. Висоту огорожі слід встановлювати згідно з вимогами ДБН Б.2.2-5:2011 « Благоустрій територій» та правилами благоустрою населеного пункту. Встановлення огорожі не може погіршувати інсоляцію житлових будинків на суміжних територіях. Огорожа присадибних ділянок не може виступати за червону лінію та межі ділянки.

Для вирішення конкретної ситуації можуть також застосовуватись положення Земельного кодексу України щодо добросусідства відповідно до п. 1 ст. 103 якого власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

При обстеженні земельних ділянок суміжний землекористувач ОСОБА_3 був відсутній, в телефонній розмові його дружині роз`яснена суть звернення ОСОБА_1 та запропоновано вчинити дії спрямовані на врегулювання виниклих непорозумінь ( а. с. 5-17).

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 219129187 від 05.08.2020 року підтверджується, що земельна ділянка, розміром 0,0933 га кадастровий номер: :08:010:0006 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 07, земельна ділянка, розміром 0,0178 га кадастровий номер: :08:011:0011 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 07 та будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційним номером 29765625 належать ОСОБА_1 на праві приватної власності ( а. с. 104-106).

Технічним паспортом на садибний ( індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 від 03.08.2016 року підтверджується, що на вказаній земельній ділянці розташовані наступні об`єкти: житловий будинок літ. «Г», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Д», сарай літ. « Е», огорожа №1, гараж літ «Ж».

Свідоцтвом про право на спадщину за законом НВА 493160 посвідченого державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори від 20 вересня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1642, підтверджується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_10 успадкували після смерті батька ОСОБА_11 по Ѕ частині житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , розташованого на земельній ділянці Куп`янської міської ради Харківської області. На вказаній земельній ділянці розташований один цегляний житловий будинок, житловою площею 37,5 кв.м., загальною площею 70,1 кв.м. позначений в плані земельної ділянки літ. « Г», при якому є такі надвірні будівлі та служби: сарай літ. « В», вбиральня - літ. « Д», сарай літ. «Е», гараж літ. «Ж», огорожа - №1.

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 68515370 від 20.09.2016 року підтверджується, що Ѕ частина житлового будинку з надвірними будівлями, об`єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за реєстраційним номером 107 на праві приватної спільної часткової власності належать ОСОБА_3 .

Договором купівлі-продажу частини житлового будинку НВА 493168 від 20 вересня 2016 року посвідченого державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1650, підтверджується, що ОСОБА_10 продала ОСОБА_3 Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 68559733 від 20.09.2016 року підтверджується, що Ѕ частина житлового будинку з надвірними будівлями, об`єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за реєстраційним номером 107 на праві приватної спільної часткової власності належать ОСОБА_3 ( а. с. 107-114).

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 230348484 від 30.10.2020 року підтверджується, що земельна ділянка, розміром 0,1026 га кадастровий номер: :08:010:0009 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 107 належить ОСОБА_3 на праві приватної власності ( а. с. 182).

У матеріалах справи міститься витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-020 до якого додано кадастровий план земельної ділянки з кадастровим номером :08:010:0009, згідно з даними якого земельна ділянка площею 0,1026 га, має наступні межі: від кута А до кута Б землі Куп`янськ -Вузловської селищної ради 21.03 м; від кута Б до кута В землі гр. ОСОБА_1 10,42 м + 7,81 м + 4,83 м + 16,34 м + 24,49 м, від кута В до кута Г землі гр. ОСОБА_12 16,7 м; від кута Г до кута А землі гр. ОСОБА_13 31,78 м + 26,19 м ( а. с. 183-187).

Суд вважає, що надані позивачем ілюстративний матеріал та фотознімки із зазначеними на них фрагментами будівлі та паркан є неналежними та недопустимими доказами, оскільки вони не несуть будь-яку доказову інформацію щодо порушення прав позивача з боку відповідача ( а.с. 193-195).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом чи договором (ст. 5 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України) визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав визначені в ст. 16 ЦК України. Такими зокрема є припинення дії , яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Також суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу

Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку встановленому законом.

Частиною першою статті 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок, зокрема, зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, та дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила(здійснює) будівництво відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК України).

При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров`ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з`ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

Згідно з п. 9 ч. ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» огорожі є різновидом малих архітектурних форм та є елементом благоустрою. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

Постановою КМУ від 07.06.2017 року №406 затверджено Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Так, згідно п. 6 вказаного вище Переліку, зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, гаражів, а також свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям, погребів, входів до погребів, воріт, хвірток, приямків, терас, ґанків (щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків), не потребує оформлення дозвільних документів на будівництво.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).

Згідно з Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння (абз.2 п.33). Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача (п.34).

Аналіз наведених норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник або користувач земельної ділянки має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов).

Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення відповідачем перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Предмет негаторного позову становитиме вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (шляхом звільнення виробничих приміщень власника від неправомірного перебування у них майна третіх осіб, виселення громадян з неправомірно займаних жилих приміщень власника,знесення неправомірно збудованих споруд, накладення заборони на вчинення неправомірних дій щодо майна власника). Наведену правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29.08.2019 у справі № 910/551/18, від 17.04.2018 у справі № 924/623/16, від 20.10.2020 у справі №910/13356/17.

Позивачем не надано суду жодних документів та доказів, які б підтверджували, що спірна огорожа зведена відповідачем ОСОБА_3 всупереч законодавству України та будь-яким чином порушує право позивачки на належну їй земельну ділянку, не доведені і ті обставини, що позивачу зі сторони відповідача створено перешкоди в користуванні та обслуговуванні належного їй домоволодіння та прилеглої до нього земельної ділянки.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за умов якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

В даному випадку позивач та її представник на підтвердження своїх вимог посилалися лише на проведену Управлінням містобудування, архітектури та земельних відносин Куп`янської міської ради перевірку та фотокартки із зображенням металевої та шиферної огорожі закріпленої на стовпчиках, який знаходиться на земельній ділянці, яка належить на праві приватної власності відповідачу та вважали, що проведення в такому разі експертизи не є необхідним, а порушення є очевидними. Питання щодо порушення відповідачем межі між земельними ділянками, ні позивачем ні її представником не заявлялося.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б у своїй сукупності дали змогу встановити наявність обставин, які входять до предмету доказування та підтверджують доводи позивача, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 11, 12 13, 78, 79, 81, 89, 103, 206, 264, 265, 268,351, 352, 354, ЦПК України, ст.ст. 13, 15, 16, 319, 321, 376, 391 ЦК України, 90, 91, 103, 152 ЗК України, Законом України «Про благоустрій населених пунктів» суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління містобудування, архітектури та земельних відносин Куп`янської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю, про дотримання правил добросусідства та відновлення становища, яке існувало до порушення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після складання повного судового рішення відповідно до ст.268 ЦПК України в цей же строк з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://kpm.hr.court.gov.ua/sud2023/gromadyanam/csz/

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення складено 29.10.2021 року.

Суддя С.В. Клімова