Справа № 286/2893/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2021 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувшии у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та поверненню безпідставно стягнутих коштів, - , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 30 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною, зареєстрований в реєстрі за №2884, про стягнення з нього - ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» заборгованості за кредитним договором в сумі 12370 грн., стягнути з відповідача на його користь безпідставно стягнуті кошти за виконавчим написом приватного нотаріуса у розмірі 11904 грн. 82 коп. та сплачений ним судовий збір в сумі 1362 грн., мотивуючи тим, що 30.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною було вчинено виконавчий напис № 2881 про стягнення з нього - ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» заборгованості в розмірі 12370,00 грн.. 15.04.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денисом Олеговичем було відкрито виконавче провадження № 65172148 на підставі виконавчого напису № 2884 від 30.03.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» заборгованості у розмірі 12370,00 грн.

Вважає, що даний виконавчий напис вчинено з порушеннями норм ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.1. пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Зазначена у виконавчому написі сума грошових вимог розрахована неправильно; сума грошових вимог не є безспірною; відповідачем не було подано нотаріусу документи, визначені п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

На момент вчинення оспорюваного виконавчого напису норма законодавства, яка дозволяла вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам на підставі кредитних договорів в простій письмовій формі, була визнана судом нечинною.

В зв`язку з цим, нотаріусом незаконно було вчинено виконавчий напис на підставі зокрема договору, вчиненого у простій письмовій формі, а не оригіналу нотаріальні посвідченого договору.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 30.03.2021 не було враховано обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, укладеними у простій письмовій формі, вже нечинні і повинен був відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат».

Ні нотаріус, ні позикодавець не повідомив боржника письмово про вчинення виконавчого напису за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ».

Не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ». Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Таким чином, неповідомлення ОСОБА_1 про вчинення виконавчого напису № 2884 від 30.03.2021, свідчить про відсутність безспірності заборгованості боржника, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

15.05.2021, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денисом Олеговичем, було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, в рамках виконавчого провадження №65172148, відкритого на підставі виконавчого напису №2881.

Згідно із постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.05.2021 у межах виконавчого провадження №65172148 виконавцем звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , які він отримує у Комунальному закладі «Вишгородський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» ().

Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати КНП «ЦПМСД», із заробітної плати ОСОБА_1 , згідно постанови №65172148 від 12.05.2021, було утримано 11904 грн. 82 коп., які підлягають поверненню йому на підставі ст.1212 ЦК України.

ТОВ "Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» надало відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості.

При цьому вказало, що відповідно до укладеного договору № 8-1 від 31.10.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 , позивач отримав кредит у розмірі 2000 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану AT «КБ «ПРИВАТБАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Кредитний договір був підписаний позивачем 31.10.2020 о 11 год. 13 хв. 25 сек. шляхом введення одноразового ідентифікатора 154917 в особистому кабінеті на веб-сайті відповідача в мережі інтернет https://monetka. ua.

Тобто, між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір у електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору з всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором.

Станом на 02.09.2021 заборгованість за договором № 8-1 від 31.10.2020, складається з простроченої заборгованості за кредитом та становить 1 996 грн. 53 коп.

Станом на 31.03.2021 нарахування процентів позивачу було зупинено та зафіксовано розмір заборгованості, розмір заборгованості змінився з дати вчинення виконавчого напису, з урахуванням того, що відбувалися погашення, що відображено у розрахунку заборгованості.

Таким чином, у відповідача були всі обгрунтовані та законні підстави на звернення стягнення на грошові кошти позивача шляхом вчинення виконавчого напису на кредитному договорі.

Надані відповідачем додатки до відзиву підтверджують безспірність суми заборгованості за договором №8-1 від 31.10.2020 та законність дій щодо стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д. Г. від 30.03.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 2884.

Позивач надав відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просить задовольнити повністю його позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При цьому, вказав, що з документів, які були надані приватним нотаріусом Григорян Д. Г. та стороною відповідача, наявність договірних відносин між сторонами не доведена належними та допустимими доказами.

Крім того, у оспорюваному виконавчому написі, вказано, що підставою його здійснення є, зокрема, постанова КМУ № 1172 від 29.06.99 , в яку постановою КМУ 662 від 26.11.2014 були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року в цій частині. Вказану постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року.

Оскаржуваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом 30 березня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження N 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів.

Разом з тим, кредитний договір, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ Фінансова компанія «Фінанс Інновація», який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, більше того, на ньому відсутні будь-які підписи сторін.

Наданий Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНАНС ІННОВАЦІЯ" розрахунок заборгованості по договору станом не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки розрахунок заборгованості сам по собі не підтверджує її наявності та розміру, а також укладення кредитного договору, так як нічим іншим не підтверджується і його правильність неможливо перевірити.

Отже, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність наявності виниклої заборгованості на момент вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису від 30 березня 2021 року, а тому визначена товариством заборгованість не є безспірною.

Посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 24.08.2020 по справі №333/7373/17, необгрунтоване, оскільки, дана справа розглядається судами від 2017 року, коли було чинним інше законодавство стосовно вчинення виконавчих написів нотаріуса. Крім цього, дана справа не є ідентичною до справи №395/190/21, а тому, не підлягає застосуванню аналогія права.

Крім того, інші постанови Верховного Суду, на які посилається відповідач у відзиві також розглядались у 2016-2017, коли був інший порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів.

Представник третьої особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. письмових пояснень до суду не надала.

Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, та врахувавши позиції сторін, наведені в їх заявах, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 31.10.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 , тобто позивачем, було укладено договір № 8-1, згідно якого позивач отримав кредит у розмірі 2000 грн. 00 коп., строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_2 емітовану AT КБ «ПРИВАТБАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Зазначені обставини підтверджуються копією вказаного договору (а.с.60-61).

30 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Григорян Діаною Гагіківною на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис №2884, яким стягнуто грошові кошти у сумі 12370 грн. з ОСОБА_1 , що є боргом позивача за кредитним договором.

15.04.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денисом Олеговичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса №2884 від 30.03.2021 (а.с.18-19).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказував на те, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений без правових підстав, а заборгованість за кредитним договором не є безспірною. Також, в своїй позовній заяві позивач посилається на те, що Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18 дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Отже при вчинені виконавчого напису приватний нотаріус допустив порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ вищевказаного Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. до вказаного вище Переліку внесені зміни, зокрема, доповнено новим розділом такого змісту "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" відповідно до якого для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, з моменту її прийняття.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 січня 2019 року зазначено, що вчинення виконавчого напису за кредитним договором є неправомірним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів - в тому числі за кредитними договорами.

Отже, на момент вчинення виконавчого напису 30.03.2021 - набрало чинності судове рішення, яким визнана незаконною та нечинною Постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, якою Перелік був доповнений новим розділом щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.

Така обставина дає суду підстави дійти висновку про те, що вчинений виконавчий напис для стягнення боргу з позивача базується на правочині, що не передбачає звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів, оскільки на момент його вчинення зміни до Переліку, якими було запроваджено можливість вчинення виконавчих написів по стягненню заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, були визнані нечинними судовим рішенням.

В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між товариством та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому вказані обставини є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020.

За встановлених обставин, зважаючи, що вчинений виконавчий напис для стягнення боргу з позивача базується на правочині, що не передбачає звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконаню.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Суд зауважив, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15.

В даному випадку, правовою підставою набуття ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» 11904 грн. 82 коп. став спірний виконавчий напис нотаріуса № 2884 від 30.03.2021, який виконанню не підлягає, тому перестала існувати правова підстава для отримання відповідачем стягнень від ОСОБА_1 за таким виконавчим написом нотаріуса. При цьому, суд враховує, що вказана безпідставно набута сума не підпадає під перелік випадків, коли безпідставно набуте не підлягає поверненню відповідно до вимог ст.1215 ЦК України.

Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин ст.1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18.

Звіт про здійснені відрахування та виплати КНП «ЦПМСД» Вишгородської районної ради підтверджує, що на підставі постанови приватного виконавця №65172148 від 15.05.2021 із заробітної плати ОСОБА_1 в період з травня по липень 2021 утримано та перераховано відповідачу 11904 грн. 82 коп. (а.с.20).

Оскільки основна вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню, задоволенню підлягає також і вимога про повернення коштів, які було утримано із заробітної плати позивача на користь відповідача за виконавчим написом нотаріуса в розмірі 11904 грн. 82 коп..

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. за подання позовної заяви немайнового характеру та 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову, який відповідно до ст.141 ЦПК підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною, зареєстрований в реєстрі за №2884 від 30.03.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» заборгованості за кредитним договором №8-1 від 31.10.2020 в розмірі 12370 (дванадцять тисяч триста сімдесят) грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», , яке розташоване за адресою: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела,4, офіс 520, на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , стягнуті за виконавчим написом №2884 від 30.03.2021 кошти у сумі 11904 грн. 82 коп..

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», , яке розташоване за адресою: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела,4, офіс 520 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , судовий збір в розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні.

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець

Повне рішення виготовлено 28 жовтня 2021 року.