Провадження № 2/638/2496/21
РІШЕННЯ

Іменем України

02 листопада 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Котельнікової А.Р.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянувши в загальному позовному провадженні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, третя особа - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в обґрунтування якого вказав, що з 09 грудня 2005 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Дзержинського районного суду від 02 грудня 2020 року.

У період перебування у шлюбі за кредитні кошти 19 вересня 2008 року вони придбали квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач та відповідач не дійшли згоди щодо поділу вказаної квартири.

Позивач просив суд здійснити поділ квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначила, що спірна квартира придбана нею за її особисті кошти, які їй надав батько, а кредитний договір № 1855 від 19 вересня 2008 року позивач уклав для своєї підприємницької діяльності. Для забезпечення вказаного кредитного договору вона уклала з банком договір іпотеки зазначеної квартири та вона і її батько уклади договори поруки. 14 серпня 2018 року у зв`язку з ліквідацією банку борг позивача за вказаним кредитним договором був придбаний ТОВ «ЙЕ ТІ ФІНАНАС», яке в свою чергу відступило право вимоги ОСОБА_3 . Позивачем кредитні зобов`язання не виконуються, внаслідок чого існує заборгованість за вказаним кредитним договором. Відповідачка зазначає про те, що вказані кредитні зобов`язання необхідно також поділити між нею та позивачем.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. Так, позивач повідомлений про судове засідання відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 та ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, представник відповідачки надала суду заяву про розгляд справи без участі відповідачки та її представника.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено обставини того, що з 09 грудня 2005 року по 02 грудня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дзержинського районного суду від 02 грудня 2020 року (а.с. 68-69).

19 вересня 2008 року між ОСОБА_4 з однієї сторони, як продавцями, та ОСОБА_5 з іншої сторони, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 . Згідно пункту 5 цього договору продаж здійснено за суму 704379,72 грн, що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с. 7, 16).

В нотаріально посвідченій заяві від 04 червня 2020 року ОСОБА_1 зазначив, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , набувалась його дружиною ОСОБА_5 за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто, в її особисту власність (а.с. 71).

В нотаріально посвідченій заяві від 03 грудня 2020 року ОСОБА_1 зазначив, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , титульним власником якої є його дружина ОСОБА_5 , придбана ними за час шлюбу за їхні спільні кошти, так як грошові кошти на її придбання були отримані ним за кредитним договором від 19 вересня 2008 року з ПАТ «Фідобанк». Просить вважати нечинною та не брати до уваги нотаріально посвідчену заяву від 04 червня 2020 року (а.с. 25).

19 вересня 2008 року між ВАТ «СЕБ Банк» як іпотекодержателем та ОСОБА_5 як іпотекодацем укладено договір іпотеки, відповідно до п. 1.1 умов якого цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 1855 від 19 вересня 2008 року, що укладений між іпотекодержателем та ОСОБА_1 , та належне виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором, за умовами якого останній зобов`язується перед іптекодержателем повернути наданий йому кредит до 19 вересня 2028 року в розмірі 91500 доларів США, сплатити відсотки за його використання та комісії згідно з умовами кредитного договору, а також сплатити неустойку (штраф, пеню) за прострочення повернення кредиту тощо та сплати відсотків, що передбачені кредитом (а.с. 49-53).

Згідно п. 1.2 вказаного договору іпотеки в забезпечення виконання забезпечених зобов`язань, вказаних у п. 1.1 цього договору, іпотекодавець передає в іпотеку за найвищим пріоритетом належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 .

09 лютого 2016 року між ПАТ «Фідобанк», яке є повним правонаступником всіх прав та обов`язків, зокрема, ВАТ «СЕБ Банк» та ОСОБА_5 укладено договір про внесення змін № 1 до договору іпотеки (а.с. 54-59).

19 вересня 2008 року між ВАТ «СЕБ Банк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 1855, відповідно до умов якого остання зобов`язується відповідати за повне і своєчасне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 1855 від 19 вересня 2008 року (а.с. 60-61).

19 вересня 2008 року між ВАТ «СЕБ Банк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 1855, відповідно до умов якого остання зобов`язується відповідати за повне і своєчасне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 1855 від 19 вересня 2008 року (а.с. 62-63).

14 серпня 2018 року між ТОВ «ЕЙ ТІ ФІНАНС» як первісним кредитором та ОСОБА_3 як новим кредитором укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору на підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, а новий кредитор набуває права первісного кредитора до позичальників та/або поручителів та/або іпотекодавців, зазначених у додатку № 1 до цього договору, зокрема, за договором іпотеки від 19 вересня 2008 року (іпотекодавець - ОСОБА_5 ) відносно предмети іпотеки квартири АДРЕСА_2 (а.с. 64-67).

23 березня 2021 року та від 24 березня 2021 року ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_5 та ОСОБА_1 надсилала повідомлення про звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки (а.с. 70, 72-76).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_7 , про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, третя особа - ОСОБА_3 , задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 19 вересня 2008 року, реєстраційний №1389, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Башинської Л.В. 19 вересня 2008 року, до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, третя особа - ОСОБА_3 .

Під час розгляду справи відповідачем ОСОБА_2 надано копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 травня 2021 року, з якого вбачається, що 13 травня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним Станіславом Юрійовичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та ії обтяжень, індексний номер 58105423, яким право приватної власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки № 1392 від 19 вересня 2008 року.

Отже, на час розгляду справи по суті право приватної власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 .

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18).

Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як зазначалось вище, 13 травня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним Станіславом Юрійовичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та ії обтяжень, індексний номер 58105423, яким право приватної власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки № 1392 від 19 вересня 2008 року.

При цьому, позивачем не надано доказів того, що вказане рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича про державну реєстрацію права приватної власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , за ОСОБА_3 , є нечинним чи скасовано в установленому законом порядку.

Таким чином, на час розгляду даної справи вищевказане рішення про державну реєстрацію права приватної власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 є чинним, а отже остання є власником спірної квартири.

Тобто, на час розгляду справи спірна квартира вибула із титульного володіння ОСОБА_2 .

Одночасно слід зазначити, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстава позову обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які об`єктивуються у поданих доказах.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просив поділити спільне майно подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 частину спірної квартири. Позовних вимог про визнання недійсною чи скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру позивачем не заявлено.

Тому, зважаючи на предмет та підставу позову у даній справі, беручи до увагу ту обставину, що право приватної власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 , тобто на момент розгляду справи саме вона є власником цієї квартири, і рішення про державну реєстрацію права власності за останньою на момент розгляду справи є чинним, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову про поділ спільного майна подружжя та визнання за позивачем право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , слід відмовити.

Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачкою у зв`язку з розглядом справи, немає.

Керуючись ст. 7, 10, 12, 13, 76, 81, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, третя особа - ОСОБА_3 ,відмовити.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 листопада 2021 року.

Суддя І.П. Латка