Справа № 667/1210/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі

головуючого - судді Прохоренко В.В.,

секретар Бакшина К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», який змінив своє найменування на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк»), звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що між банком та ОСОБА_1 06.08.2007 року було укладено кредитний договір № DN81AR03110319 за умовами, якого банк надав кредит у розмірі 67 544,55 грн. строком до 05.08.2014 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому цим договором.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.

Відповідач не виконує належним чином свої кредитні зобов`язання з погашення кредиту та інших платежів, передбачених договором, у зв`язку з чим станом на 24.12.2014 року має заборгованість в сумі 276 048,57 грн., яка складається з наступного: 27 129,35 грн. - заборгованість за кредитом; 73 665,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 13 398,80 грн. - заборгованість за комісією, 161 855,35 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором.

З огляду на викладене, норми ст.ст.526-527,530,549,598.610, 615,629,1050, 1054 ЦК України та умов укладеного договору позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DN81AR03110319 від 06.08.2007 року в розмірі 276 048,57 грн., а також судові витрати в сумі 2 760,49 грн..

Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 02.03.2015 року було відкрито провадження за вказаною цивільною справою.

Відповідно до Указу Президента України № 15/2016 від 19.01.2016 року ліквідовано Комсомольський районний суд м. Херсона, Суворовський районний суд м. Херсона, Дніпровський районний суд м. Херсона та утворено Херсонський міський суд Херсонської області, який розпочав свою процесуальну діяльність з 04.04.2016 року, вищевказану справу було передано до канцелярії Херсонського міського суду для автоматизованого розподілу.

27.04.2016 року справа надійшла в провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В.

01.03.2017 року відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ № 846/17 від 27.02.2017 року, у звязку з тим, що суддя Ус О.В. не може продовжувати розгляд справ у звязку з закінченням строку дії повноважень судді, вказана справа надійшла в провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В. від 01.03.2017 року прийняти до розгляду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 .

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнав та зазначив, що між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» 06 серпня 2007 року був укладений кредитний договір № DN81AR03110319. Згідно договору ПАТ КБ «Приватбанк» надав йому кредитні кошти на строк з 06.08.2007 року по 05.08.2014 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 67544,55 гривень на наступні цiлi: 45370,00 гривень на купівлю автомобіля, а також у розмірі 340 гривень для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2, на сплату страхових платежів за договором страхування транспортного засобу № DN81AR03110319 вiд 06.08.2007 року, договором особистого страхування № DN81LK03110319 від 06.08.2007 року на строк до 05.08.2008 року усумі 2313,87 гривень, а також винагороди за надання фінансового інструмента в розмірі 3629,60 гривень, та у розмірі 16197,09 гривень на сплату страхових платежів у випадках та згiдно порядку, передбачених п.п. 2.1.3,2.2.7 даного договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,15% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячноi винагороди у розмірі 0,50% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.б.2 даного договору.

Згідно пункту 7.1 кредитного договору щомісячний платіж складався у сумі 1086, 13 гривень, який він був зобов`язаний перераховувати у період з «6» по «10» число кожного мiсяця відповідно до графіку.

На протязі 2007-2009 роках він виконував свої зобов`язання щодо кредитного договору, але були такі місяці що він неналежним чином не виконував свої зобов`язання у звязку с чим виникла заборгованість.

У листопаді 2009 року посадові особи ПАТ КБ «Приватбанк» запропонували йому з метою забезпечення належного виконання мною своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором задовольнити свої вимоги за зобов`язаннями шляхом звернення стягнення на предмет застави, тобто належного йому на праві приватної власності автомобіля марки ВАЗ 21121, тип комбі легковий, 2007 року виписку, колір синій, шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованим за мною МРЕВ ДАІ м. Херсон 18.08.2007 року. На що він погодився та оформив нотаріальну довіреність за № 1408 вiд 04 листопада 2009 року на працівників банку, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , що вони можуть діяти незалежно один від одного, бути його представником в органах ДАІ та всіх інших установах, підприємствах та органiзацiях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з питань, пов`язаних з користуванням, експлуатацією та продажу належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію Т3 НОМЕР_3 , виданого МРЕВ ДАП м. Херсона 18.08.2007 року. Після оформлення довіреності, він передав автомобіль, свідоцтво та ключі від автомобіля до служби безпеки ПАТ КБ «Приватбанка». Представники банку запевнили, що з даного моменту всі зобов`язання за кредитним договором вважаються виконаними і заборгованість відсутня. З того часу жодних звернень від позивача до відповідача не надходило, аж поки стороною відповідача не було отримано цей позов про стягнення заборгованості.Просив застосувати до вимог банку строк позовної давності.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити з підстав, зазначених в ньому.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав просив відмовити в їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 4 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно до ч.1 ст.1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у ст.3 ЦК України..

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства ( п.3 ч.1 ст.3 ЦК України). Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст.3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 ст.526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зч.1ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1,2 ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст. 1049ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ч. 7 ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду..

Судом установлено та підтверджено матеріалами справи що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DN81AR03110319 від 06.08.2007 року, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 67544,55 грн., зі сплатою за користування ним 9,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.08.2014р.

Відповідачем не виконувались умови кредитного договору, в результаті чого станом на 29.08.2012 р. у нього виникла заборгованість в сумі 102 873,29 грн. Таким чином, за наявності прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, в серпні 2012 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Індустріального суду м. Дніпропетровська від 25.05.2016 року цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення передано на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06.02.2018 року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № DN81AR03110319 від 06.08.2007 року у розмірі 123092 грн. 17 коп. (з яких 45577,15 грн. - заборгованість за кредитом; 38182,92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8007, 26 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 31324,84 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором) звернуто стягнення на предмет застави на автомобіль: ВАЗ модель: 21121, рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Вилучено предмет застави та передати його у заклад (володіння) Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ), а саме : ВАЗ модель: 21121, рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 . Вирішено питання про судові витрати.

Рішення набрало законної сили 12.03.2018 року.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувшись у лютому 2012 року із позовом до ОСОБА_1 про дострокове повернення суми кредиту шляхом звернення стягнення на предмет застави, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року № 14-154цс18 та від 31 жовтня 2018 року № 14-318цс18, згідно якої наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені.

Згідно до наданого розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 24.12.2014 року становить 276 048,57 грн., та складається з наступного: 27 129,35 грн. - заборгованість за кредитом; 73 665,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 13 398,80 грн. - заборгованість за комісією, 161 855,35 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором.

Таким чином, суд вважає обґрунтованою банком наявність заборгованості за тілом кредиту саме на суму 27 129,35 грн. Право на нарахування відсотків, комісії у банку припинилося у лютому 2012 р.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

У законі для окремих видів вимог може встановлюватися спеціальна позовна давність.

Частиною першою статті 259 ЦК України передбачене збільшення позовної давності, встановленої законом, за домовленістю сторін.

За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.

Термін позовної давності по вимогах по стягненню кредиту, відсотків, винагороди, неустойки за кредит ним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (пункт 5.5).

Звернувшись з позовом про звернення стягнення на предмет застави у лютому 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк», який Херсонським міським судом Херсонської області вирішено 06.02.2018 року, використало право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, тобто, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови та строк виконання основного зобов`язання.

Аналіз змісту правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі №467/395/16-ц вказує на те, що строк позовної давності у разі стягнення з боржника різниці між отриманою від реалізації заставного майна сумою та загальним розміром заборгованості визначеним рішення суду з метою звернення стягнення на заставне майно, починає свій перебіг з моменту коли кредитору стало відомо про те, що суми вирученої від реалізації заставного майна недостатньо для повного погашення заборгованості.

Про порушення своїх прав, а саме, що вартість предмету застави є меншою ніж сума заборгованості банк повинний був дізнатися при реалізації предмета застави, в даному випадку кошти від реалізації автомобіля надійшли на рахунок позивача 23.10.2013 року.

Оскільки строк повернення кредиту був фактично змінений, строк позовної давності на повернення суми, що не була погашена зверненням стягнення на предмет застави становить 5 років.

З цим позовом банк звернувся 19.02.2015 р. та позивачем вказаний строк не пропущений, а тому заява відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку складають 9,83 %. Ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 760,49 грн.

На підставі викладеного, ст. 42 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 6, 207, 509, 526, 626,628,633-634,638,551,1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, керуючись ст.ст.5-13, 133, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанку» за кредитним договором DN81AR03110319 вiд 06.08.2007 суму непогашеного тіла кредиту в розмірі 27 129,35 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанку» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 271,36 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя В.В.Прохоренко