Справа № 463/9429/19 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/2108/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Крайник Н.П., Ванівського О.М.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 06 травня 2021 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2019 року представник позивача ЛКП «Господар» звернувся в суд з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості по оплаті послуг утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 4 646,53 грн. за період з 01.07.2016 по 30.06.2019, а також судові витрати у розмірі 1 762,00 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №365 від 08.06.2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові» Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послуг у будинках у м. Львові.

У зв`язку із наявною заборгованістю позивач звертався до суду про видачу судового наказу, який було видано 16.08.2019 Личаківським районним судом м. Львова, однак за заявою ОСОБА_2 10.10.2019 такий судовий наказ скасовано та роз`яснено право звернення до суду із позовом.

Враховуючи, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Для здійснення оплати комунальних послуг мешканцями квартири АДРЕСА_2 у вищевказаному будинку відкрито особовий рахунок. В той же час, відповідачі за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 не сплачували витрати за утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого станом на 01.07.2019 виникла заборгованість у розмірі 4 646,53 грн.

Відповідачі користуються послугами, які надає позивач і відповідно до ст.68 Житлового кодексу зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги у встановлений термін. Однак такі не здійснюють оплату, що призвело до утворення боргу. Звертає увагу суду на те, що жодних актів- претензій від відповідачів протягом усього строку надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території не надходило, що є також одним із доказів належного виконання позивачем своїх обов`язків. В той же час відсутність підписаного договору не є підставою для звільнення відповідачів від обов`язку оплати житлово-комунальних послуг.

Просить позов задоволити та стягнути з відповідачів заборгованість за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, а також понесені позивачем судові витрати при зверненні до суду.

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 06 травня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Господар» заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 4646,53 грн. (чотири тисячі шістсот сорок шість гривень п`ятдесят три копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Господар» понесені витрати на оплату судового збору по 960,50 грн. (дев`ятсот шістдесят гривень п`ятдесят копійок).

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу, що вона є неналежним відповідачем в даній справі з тих підстав, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за нею не зареєстроване. Також звертає увагу, що договору про надання житлово-комунальних послуг з обслуговування будинку та внутрішньо-будинкових мереж за адресою: АДРЕСА_3 з позивачем вона не укладала, а також не підписувала жодних актів прийняття-передачі виконаних робіт щодо надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Стверджує, що фактичним користувачем наданих позивачем послуг вона не є, так як за згаданою адресою не проживає з 1986 року. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Личаківського районного суду міста Львова від 06 травня 2021 року та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог до неї в повному обсязі.

ОСОБА_2 вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу, що позивачем не доведено факту надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території та споживання таких послуг ним. Також звертає увагу на недоведеність з сторони позивача про направлення йому вимог чи щодо оплати за надані послуги за відсутності укладеного договору. Окрім цього, звертає увагу, що позовні вимоги за період 01.07.2016 по 17.11.2016 знаходяться поза межами строку позовної давності і не можуть бути предметом розгляду у даній справі. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Личаківського районного суду міста Львова від 06 травня 2021 року. та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Судові витрати просить стягнути з позивача.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 13 жовтня 2021 року, є дата складення повного судового рішення 25 жовтня 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають до часткового задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам частково не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з тих обставин, що балансоутримувачем будинку АДРЕСА_4 і виконавцем послуг є ЛКП «Господар», який несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території, надає послуги його мешканцям, у тому числі відповідачам, а самі відповідачі факт надання та якість послуг не оспорюють.

З такими висновками колегія суддів погоджується, проте не погоджується з періодом за який суд стягнув з відповідачів заборгованість за надані послуги.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 365 від 08.06.2007 р. «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові», Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послуг у будинках у

АДРЕСА_3 , перебуває на балансі та утриманні ЛКП «Господар», яке створено відповідно до ухвали Львівської міської ради, а основним завданням діяльності визначено утримання, обслуговування та ремонт житлових будівель.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 01.11.2019 у квартирі за адресою АДРЕСА_3 , зареєстрований відповідач ОСОБА_2 .

Також судом встановлено, що співвласниками квартири за адресою АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

За приписами статей 319, 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

В той же час, відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно і положеннями з Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Як вбачається із розрахунку заборгованості долученої позивачем до позову така становить за період з 01.07.2016р. по 30.06.2019р. - 4 646,53 грн.

Встановлено, що у період з 01.07.2016 по 30.06.2019 позивач надавав послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується наявним в матеріалах розрахунком належних до стягнення платежів, який здійснено відповідно до періоду надання послуг та площі житлового приміщення.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Відповідно до п.2 додатку 1 до рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №561 від 31.05.2011 р., у випадку відмови власників квартир за результатами громадських слухань від деякої послуги (прибирання сходової та прибудинкової території), послуга ЛКП не надається та нарахування за цю послугу не проводиться. У цьому випадку, відповідальність несуть власники квартир (житлових приміщень у гуртожитках), нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).

Таким чином, доводи скаржників щодо не надання належної якості житлово-комунальних послуг, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачі у встановленому законом порядку не відмовлялися від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачами надано не було.

В свою чергу позивачем представлено суду документальне підтвердження надання послуг утримання будинків та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_4 . Зокрема до матеріалів справи долучено угоди укладені між ЛКП «Господар» та Обласним комунальним підприємством ЛОР «Профілактична дезінфекція» з приводу надання послуг по дезінфекції та дератизації, також між ЛКП «Господар» та МП «Стихія» за виконані роботи по нічній аварійній службі. Крім того в матеріалах справи наявні акти здачі прийняття ремонтно-аварійних робіт підписані ЛКП «Господар» та Львівським комунальним ремонтно-аварійним підприємством, акти здачі-приймання робіт з приводу захоронення твердих побутових відходів. (т. 1 а.с.144-233, т. 2 а.с.1-224).

Відповідно до ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Крім того, ст.13 цього закону, передбачено що договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Дана позицію суду узгоджується із позицією Судової палата у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, висловленої у Постанові від 20.04.2016р.

Крім того, пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, встановлено, що власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності до статті 162 ЖК УРСР визначено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

У разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст.156 ЖК України).

Отже, чинне законодавство визначає обов`язок для власника, незалежно від фактичного проживання, сплачувати комунальні послуги на утримання житла. Викладене узгоджується з позицією, наведеною в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2013 року у справі №6-29503св13.

Доводи відповідачки ОСОБА_1 щодо не проживання у квартирі, у зв`язку із чим вона не отримувала послуги є безпідставними та спростовуються вказаними вище обставинами.

Колегія суддів вважає, що відповідачка ОСОБА_1 , як співвласник майна, зобов`язана сплачувати комунальні послуги та витрати по утриманні житла. Факт проживання у вказаній квартирі інших осіб може бути підставою для вимоги стягнення в порядку регресу частини понесених витрат з інших користувачів.

Суд першої інстанції доречно звернув увагу, що таке право забезпечується ч.1 ст.544 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).

Пунктом 1 ч. 1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначених п.5 ч.2 ст.20 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити надані житлово-комунальні послуги.

Згідно ст.2 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до ч.2 ст.8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів;

За приписами статей 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Оскільки балансоутримувачем даного будинку і виконавцем послуг є ЛКП «Господар», який несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території, надає послуги його мешканцям (у тому числі і відповідачу), відповідач факт надання та якість жодним чином не оспорює, то останній повинен сплачувати вартість житлово-комунальних послуг. Доводи відповідачів щодо відсутності заборгованості є необґрунтованими, належними доказами не підтверджуються, спростовуються матеріалами справи.

Що стосується заяви відповідачів про застосування позовної давності, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Позивач звертався до Личаківського районного суду м. Львова із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 в розмірі 4 646, 53 грн., та такий було видано 16.08.2019.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 10.10.2019 судовий наказ від 16.08.2019, виданий за заявою ЛКП «Господар» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 в розмірі 4 646, 53 грн. скасовано та роз`яснено право позивачу звернутися до суду із вказаними у заяві про видачу судового наказу вимогами в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.6).

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів 06.11.2019 р.

У пункті 82 Постанови Великої Палати Верховного суду від 07.07.2020 у справі №712/8916/17 викладено наступний висновок щодо застосування норми права, а саме: подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позовудо належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

Як вбачається із розрахунку заборгованості долученої позивачем до позову така становить за період з 01.07.2016р. по 30.06.2019р. - 4 646,53 грн.

Враховуючи строк позовної давності та наяву заборгованість за період з 01.07.2016 по 30.06.2019, до стягнення підлягає заборгованість за період з листопада 2016 року по червень 2019 року в сумі 4283,58 грн.

На сплив строку позовної давності за період з липня 2016 року по жовтень 2016 року, а також правову позицію Великої Палати Верховного суду висвітлену в Постанові від 07.07.2020, справа №712/8916/17, суд першої інстанції уваги не звернув, в звязку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території за весь період, який частково виходить за межі позовної давності, в зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнення заборгованості за період з липня 2016 року по жовтень 2016 року.

В решті рішення Личаківського районного суду міста Львова від 06 травня 2021 року є таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим в цій частині його слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.13 ст. 142 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.141, ч. 5 ст. 268, ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376 380, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 06 травня 2021 року скасувати в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Господар» заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території за період з липня 2016 року по жовтень 2016 у розмірі 362,95 грн. (триста шістдесят дві гривні, 95 коп.). та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Змінити рішення Личаківського районного суду міста Львова від 06 травня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Господар» понесені витрати на оплату судового збору по 960,50 грн., зменшивши його до 885,47 грн.

Викласти абзац третій резолютивної частині рішення Личаківського районного суду міста Львова від 06 травня 2021 року в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Господар» понесені витрати на оплату судового збору по 885 грн. 47 коп. (вісімсот вісімдесят п`ять гривень, 47 коп.)

В решті рішення Личаківського районного суду міста Львова від 06 травня 2021 року залишити без змін.

Стягнути із Львівського комунального підприємства «Господар» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 112 грн. 54 коп. (сто дванадцять гривень 54 коп.).

Стягнути із Львівського комунального підприємства «Господар» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 112 грн. 54 коп. (сто дванадцять гривень 54 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2021 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник