Провадження № 4-с/487/89/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., секретаря судового засідання Поліщук І.В., прокурора Волкожа С.В., представника Заводського ВДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Щербатюка А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва скаргу Миколаївської обласної прокуратури на постанову заступника начальника Заводського ВДВС м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 25.02.2021 року про закінчення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В

01.04.2021 року, Миколаївська обласна прокуратура звернулася до суду зі скаргою на постанову заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 25.02.2021 року про закінчення виконавчого провадження.

У скарзі заявник зазначив, що на виконання рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 26.10.2017 року по справі №487/10131/14-ц видано виконавчий лист, який за заявою прокурора 26.12.2017 року прийнято до примусового виконання державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби м.Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Бутенком А.В. та відкрито виконавче провадження № 55139946. В подальшому постановою заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Щербатюком А.І. від 25.02.2021 року винесено постанову про закінчене виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Вважає таку постанову неправомірною через те, що виконавцем було допущено порушення вимог ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не складено акт про передачу стягувачу майна, зазначеного у виконавчому документі.

Посилаючись на те, станом на день звернення до суду зі скаргою рішення суду не виконано, просив визнати неправомірними бездіяльність заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Щербатюка А.І. у виконавчому провадженні № 55139946 та постанову від 25.02.2021 року про закінчення виконавчого провадження № 55139946; скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 55139946 та зобов`язати відділ ДВС провести виконавчі дії у виконавчому провадженні № 55139946 у порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 07.04.2021 року скарга Миколаївської обласної прокуратури на дії заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Щербатюка А.І., повернута заявнику без розгляду.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 24.05.2021 року , ухвала Заводського районного суду м.Миколаєва від 07.04.2021 року скасована, а скарга заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури на дії заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Щербатюка А.І. направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва Афоніної С.М. від 16.06.2021 року, заяву про самовідвід судді Афоніної С.М. від розгляду скарги заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури звернувся до суду зі скаргою на дії заступника начальника Заводського відділу держаної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щербатюка А.І., задоволено.

Матеріали скарги передано до загальної канцелярії Заводського районного суду м. Миколаєва для повторного розподілу.

Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва Гаврасієнко В.О. від 09.08.2021 року, заяву про самовідвід судді Гаврасієнко В.О. від розгляду скарги заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури звернувся до суду зі скаргою на дії заступника начальника Заводського відділу держаної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щербатюка А.І.,задоволено.

Матеріали скарги передано до загальної канцелярії Заводського районного суду м. Миколаєва для повторного розподілу.

Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва Лагоди А.А. від 28.08.2021 року, заяву про самовідвід судді Лагоди А.А. від розгляду скарги заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури на дії заступника начальника Заводського відділу держаної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щербатюка А.І. , задоволено.

Матеріали скарги передано до загальної канцелярії Заводського районного суду м. Миколаєва для повторного розподілу.

Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва Сухаревич З.М. від 01.09.2021 року, заяву судді Заводського районного суду м. Миколаєва Сухаревич З.М. про самовідвід від розгляду скарги заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури на дії заступника начальника Заводського відділу держаної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щербатюка А.І., задоволено.

Справу передано до канцелярії Заводського районного суду м. Миколаєва для визначення головуючого-судді автоматизованою системою документообігу суду.

Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва Павлової Ж.П. від 08.09.2021 року вищезазначена скарга прийнята до провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні.

17.09.2021 року до суду від начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Романчука С.М. надійшов відзив на скаргу Миколаївської обласної прокуратури, в якому просив у задоволенні скарги останнього відмовити посилаючись на те, що посилання скаржника в обґрунтування своєї позиції на висновок Верховного Суду сформований в постанові від 13.11.2019 року по справі №314/738/15-ц є безпідставним, оскільки правовідносини, які були предметом розгляду по вказаній справі не є подібними з існуючим спором. Зокрема, спірним питанням в справі № 314/738/15-ц було виконання рішення спосіб виконання якого передбачав тільки «витребування земельної ділянки», а не «зобов`язання боржника повернути нерухоме майно». В свою чергу, порядок виконання рішення, як послідовність і зміст вчинення виконавчих дій виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», яким боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, чітко регламентований ст..63 Закону України «Про виконавче провадження» і складання акту про передачу відповідного майна не передбачає. Крім того, скаржником не зазначається, яке значення для виконання рішення про зобов`язання повернути земельну ділянку матиме акт державного виконавця про передачу майна, які він створить правові наслідки для підтвердження виконання рішення, а також чому не достатньо для виконання рішення державної реєстрації зміни власника майна з особи яка зобов`язана повернути ( ОСОБА_1 ) на особу якій зобов`язано повернути (Миколаївська міська рада).

У судовому засіданні прокурор Волкожа С.В. в судовому засіданні підтримав вимоги скарги, наполягав на її задоволені. Повідомив, що фактична передача на баланс Миколаївської міської ради земельної ділянки визначеної у виконавчому листі не відбулася, оскільки виконавцем не було складено акт. За такого, рішення суду фактично не виконано.

У судовому засіданні представник Заводського ВДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Щербатюк А.І. вимоги скарги не визнав, просив відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що рішення суду по справі № 487/10131/14-ц було виконано у повному обсязі, з огляду на те, що право власності на визначену у виконавчому листі земельну ділянку зареєстровано за Миколаївською міської радою. Отже, Миколаївська міська рада повноважна на розпорядження належним їй майном з моменту реєстрації права власності. Складання акту в даному випадку виконання рішення, законом не передбачено.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи № 487/10131/14-ц, матеріали скарги №4-с/487/89/21, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Згідно ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що на виконанні Заводського ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження №55139946 з примусового виконання виконавчого листа № 487/10131/14-ц, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 26.10.2017 року про витребування з ОСОБА_1 земельної ділянки площею 982 кв. м з кадастровим номером :12:001:0003 за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати її повернути земельну ділянку у комунальну власність Миколаївської територіальної громади.

26.12.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55139946. Вказану постанову направлено боржнику ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією на адресу вказану у виконавчому документі.

18.05.2018 року на адресу боржника направлено вимогу державного виконавця про надання безперешкодного доступу до земельної ділянки визначеної у виконавчому документі для подальшої передачі її у власність Миколаївської територіальної громади 31.05.2018 року.

04.06.2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій на підставі заяви боржника.

31.07.2018 року на адресу відділу надійшла заява представника боржника разом з ухвалою по справі №487/10131/14-ц виданою 08.06.2018 року Верховним судом України про зупинення виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.05.2017 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 28.09.2017 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

01.08.2018 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих

19.01.2021 року на адресу відділу надійшов лист Миколаївської обласної прокуратури разом з копією постанови по справі №487/10131/14-ц виданою 26.08.2020 року Верховним судом України про залишення касаційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 11.05.2017 у частині, залишеній без змін апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 28.09.2017 року залишити без змін.

25.01.2021 року державним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій.

25.01.2021 року державним виконавцем скеровано запит до Управління комунальної власності Миколаївської міської ради про надання інформації щодо повернення у комунальну власність Територіальної громади м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради земельної ділянки площею 0,0982га з кадастровим номером :12:001:0003 по АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради вищевказана земельна ділянка зареєстрована за Миколаївською міською радою, що в свою чергу підтверджує дачу вказаної земельної ділянки у комунальну власність територіальній громаді м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради.

25.02.2021 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, оскільки земельна ділянка площею 0,0982га з кадастровим номером :12:001:0003 по АДРЕСА_1 повернуто у комунальну власність Миколаївської міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається № 243937267 від 11.02.2021 року вбачається, що 12.09.2018 року право власності на земельну ділянку площею 0,0982га з кадастровим номером :12:001:0003 по АДРЕСА_1 зареєстровано за Миколаївською міською радою за реєстраційним номером №101.

В зв`язку з реєстрацією права власності за Миколаївською міською радою, боржник ОСОБА_1 позбавлена можливості реалізовувати права визначені ст. 319 Цивільного кодексу України, а саме володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Наведене свідчить про те, що складення акту приймання передачі вищенаведеної земельної ділянки унеможливлюється з огляду на те, що ОСОБА_1 не володіє правом власності на вказане майно, відповідно, не може таким майном розпоряджатись.

Крім того, частиною 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений перелік документів, які підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно та можуть підставами державної реєстрації права власності. Одним із таких документів є судове рішення. Таким чином, закон не наділяє та не зобов`язує боржника обов`язками підписання жодних документів (актів, тощо), які є нікчемними для легітимної мети (зміни особи власника) і не мають жодного правового значення.

Так, виконавчим листом № 487/10131/14-ц виданим Заводським районним судом м. Миколаєва 26.10.2017 року витребувано з ОСОБА_1 земельної ділянки площею 982 кв. м з кадастровим номером :12:001:0003 за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язано її повернути земельну ділянку у комунальну власність Миколаївської територіальної громади.

Отже, даний виконавчий документ підлягає виконанню у порядку ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

В свою чергу, посилання скаржника на п. 3 ч. 1 ст. 10 та ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставними та необґрунтованими, оскільки зазначений порядок виконання рішень стосуються рішень про передачу стягувачу предметів, визначених рішенням суду, в даному випадку необхідно зобов`язати боржника повернути у комунальну власність земельну ділянку. Зазначені поняття «зобов`язати боржника повернути» та «передати стягувачу предмети, визначені рішенням суду» очевидно не є тотожними та порядок виконання таких рішень за процедурою визначеною Законом України «Про виконавче провадження» є відмінним один від одного.

Крім того, посилання скаржника на Постанову Верховного Суду від 13.11.2019 по справі №314/738/15-ц є безпідставним, оскільки правовідносини, які були предметом розгляду не є подібними з предметом даної скарги. Зокрема, предметом розгляду справи №314/738/15-ц було виконання рішення спосіб виконання якого передбачав «витребування земельної ділянки», а не «зобов`язання боржника повернути нерухоме майно». Саме виконання рішення про витребування нерухомого майна здійснюється в порядку визначеному ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом вилучення у боржника та передачу стягувачеві предметів, визначених рішенням і при цьому складається акт передачі.

В свою чергу, порядок виконання рішення, як послідовність і зміст вчинення виконавчих дій виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», яким боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, чітко регламентований ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» і складення акту про передачу відповідного майна не передбачає.

Крім того, в порушення вимог ст. 447 ЦПК України, скаржником не зазначено в чому полягає конкретне порушення прав чи свобод стягувача Миколаївської міської ради у зв`язку із закінченням виконавчого провадження на підставі повернення квартири шляхом державної реєстрації квартири за стягувачем.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги Миколаївської обласної прокуратури .

Керуючись ст.ст. 353, 447- 452 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

В задоволенні скарги Миколаївської обласної прокуратури на постанову заступника начальника Заводського ВДВС м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 25.02.2021 року про закінчення виконавчого провадження

відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду на протязі 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошений судом 01.11.2021 року

Суддя Павлова Ж.П.