Справа № 939/2211/20
РІШЕННЯ

Іменем України

19 жовтня 2021 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді - Унятицького Д.Є.

за участю секретаря Щербакової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № 74 від 16 липня 2015 року призначений на посаду начальника відділення забезпечення Бородянського районного військового комісаріату Київської області та, відповідно до функціональних обов`язків начальника відділення виконує покладені на нього обов`язки по забезпеченню відділення у бойовій готовності в мирний і воєнний час, а на особливий період організовує своєчасне отримання озброєння, військової техніки, видаткових засобів (боєприпасів, паливно-мастильних матеріалів). З кінця 2019 року він проживає однією сім`єю та веде спільне господарство з ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 . Відповідачка ОСОБА_2 проживає по-сусідству і постійно створює конфлікти. На підставі ухвали Бородянського районного суду Київської області від 05 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення №0000046, за фактом крадіжки металевого паркану (транспортерної стрічки) у ОСОБА_2 , за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Оскільки ОСОБА_2 звинуватила його у вчиненні крадіжки паркану, була проведена ретельна перевірка, яка негативно вплинула на його здоров`я, честь, гідність та ділову репутацію. 30 вересня 2020 року винесена постанова про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в його діях складу злочину. Незважаючи на це відповідачка звернулась до Бородянського ВП з заявою про те, що нібито він погрожував замінувати горище їх будинку. 23 липня 2020 року відомості за фактом погрози замінування горища будинку внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України (кримінальне провадження 0000023). За вказаним фактом проведена ретельна перевірка, яка негативно вплинула на його здоров`я та ділову репутацію. У зв`язку з відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, 15 вересня 2020 року винесена постанова про закриття кримінального провадження, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України. Після цього відповідачка звернулась з листом до Міністерства оборони України та до ІНФОРМАЦІЯ_2 в якому зазначила " ОСОБА_1 , розмотав колючий дріт, який використовується при охороні військових територій, складів, ще й зробив мінування. Враховуючи займану посаду в Бородянському райвійськоматі допускаю цілком вірогідне виконання цієї дії, маючи можливий доступ, до видів озброєння в країні, яка знаходиться в стані війни. Також ОСОБА_1 здійснив викрадення моєї металевої огорожі." Своїми неправомірними діями відповідачка заплямувала його честь, гідність та ділову репутацію. Також він вважає, що в її діях наявний злий умисел, оскільки в листі вона також зазначила "Характер дій ОСОБА_1 дозволяє зробити висновок про невідповідність даної особи займаній посаді у підрозділі військового комісаріату. Прошу зреагувати належним чином на протизаконні дії та неадекватну поведінку співробітника Бородянського райвійськкомату ОСОБА_1 , який паплюжить обличчя нашої армії." Оскільки кримінальні провадження за фактом крадіжки металевого паркану та за фактом мінування закриті за відсутністю складу кримінального правопорушення, то інформація, розповсюджена відповідачкою є недостовірною і не відповідає дійсності. Відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Поширенням вказаної інформації відповідачка створила негативну соціальну оцінку його особи в очах оточуючих, порушила його честь, оскільки його професія на особливий період дійсно пов`язана з боєприпасами. Внаслідок порушення його прав він має право на відшкодування моральної шкоди, тому вважає, що сума в розмірі 50 000 гривень є розумною, справедливою та достатньою для відшкодування його душевних страждань. Просив визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації інформацію, розповсюджену ОСОБА_2 08 вересня 2020 року в листах адресованих Міністерству оборони України та Київському обласному військовому комісаріату про те, що " ОСОБА_1 , розмотав колючий дріт, який використовується при охороні військових територій, складів, ще й зробив мінування. Враховуючи займану посаду в Бородянському райвійськоматі, допускаю цілком вірогідне виконання цієї дії, маючи можливий доступ, до видів озброєння в країні, яка знаходиться в стані війни. Також ОСОБА_1 здійснив викрадення моєї металевої огорожі". Зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію, шляхом написання листа спростування до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_2 наступного тексту "в листі від 08 вересня 2020 року зазначена інформація щодо ОСОБА_1 , який розмотав колючий дріт, який використовується при охороні військових територій, складів, ще й зробив замінування. Враховуючи займану посаду в Бородянському райвійськоматі, допускаю цілком вірогідне виконання цієї дії, маючи можливий доступ до видів озброєння в країні, яка знаходиться в стані війни. Також ОСОБА_1 здійснив викрадення моєї металевої огорожі, написані мною ОСОБА_2 є недостовірними та неправдивими відомостями відносно ОСОБА_1 ". Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень за розповсюдження недостовірної інформації.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 позов підтримали, викладене підтвердили. Також позивач в судовому засіданні наголосив, що після спроби ОСОБА_6 , в березні 2020 року здійснити самовільне проникнення через горище в частину житлового будинку, де він проживає, він вирішив розділити горище за допомогою колючого дроту, який знаходиться у вільному обігу, продається в магазинах та мережі інтернет, і використовується не тільки для охорони військових територій, складів, тощо та не заборонений для використання у побуті. Із зазначеного колючого дроту була встановлена огорожа, яка лише розмежовувала ділянки користування горищем, відповідно до права власності і жодним чином не обмежувала право користування відповідачки своєю частиною горища.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позову заперечували та пояснили, що позивач не надав жодного належного, допустимого та достовірного доказу, що інформація, викладена в листах до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_2 є недостовірною та поширена нею з явним злим умислом, у зв`язку з чим порушуються його немайнові права. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Надсилаючи листи до вищевказаних органів ОСОБА_2 повідомляла про негативну поведінку позивача, про те, що він розтягнув колючий дріт на горищі будинку та здійснив викрадення паркану. Ці обставини мали місце, тому ОСОБА_2 нічого не спотворювала, а повідомила лише достовірну інформацію. Крім цього, були підстави для цього, оскільки за діями позивача були порушені кримінальні провадження за ч.1 ст. 129 та ч.1 ст. 185 КК України. Постановою начальника сектору дізнання Бородянського ВП, кримінальне провадження за ч.1 ст. 129 КК України закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 після того як неодноразово ним було помічено, що ОСОБА_8 бере його будматеріали прийняв рішення розділити належні частини горища за допомогою колючого дроту, який встановлено на горищі. Отже позивач сам дав пояснення про те, що встановив на горищі колючий дріт. У кримінальному провадженні за фактом крадіжки паркану рішення не прийняте, проводиться досудове розслідування. Отже за діями позивача були порушені кримінальні провадження, тому твердження відповідачки не були позбавлені підґрунтя і не були вчинені для того щоб просто "полити брудом" позивача. Крім цього, інформація в листах не стосувалася приватного життя позивача, а була спрямована виключно на його поведінку, яка на думку відповідачки є неприпустимою в суспільних відносинах. Відповідно до ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Оскільки позивач просить визнати недостовірними факти публічного звернення відповідачки до правоохоронних органів, то позовні вимоги є необґрунтованими. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав в тому числі, моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації. Заявляючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач повинен навести в чому саме полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди. Отже вимоги про відшкодування моральної шкоди саме у тій сумі, яку позивач зазначив в позові необґрунтовані та не підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідно до рекомендацій, викладених у постанові Пленуму ВСУ №4 від 31 березня 1995 року, зокрема п. 4 встановлює, що відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Також у п.9 вказаної Постанови, згідно якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Отже позовні вимоги позивача незаконні та задоволенню не підлягають.

Вислухавши пояснення позивача та його представників, відповідачки та її представника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 16 липня 2015 року прийняв справи та посаду начальника відділення забезпечення Бородянського районного військового комісаріату Київської області та приступив до виконання службових обов`язків, що підтверджується копією витягу з наказу (а.с.16).

08 вересня 2020 року відповідачка ОСОБА_2 звернулась з листом до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_2 в якому зазначила:

" ОСОБА_1 розмотав колючий дріт, який використовується при охороні військових територій, складів, тощо, в поперек горищного приміщення будинку, яке є спільним для обох домоволодінь, обмежуючи цим права користування співвласника даного будинку. Крім того заявив, що до колючого дроту ще й зроблено замінування. Враховуючи займану посаду в Бородянському райвійськоматі, допускаю цілком вірогідне виконання цієї дії, маючи можливий доступ до видів озброєння в країні, яка знаходиться в стані війни.

По цьому факту у правоохоронних органах відкрито кримінальне провадження, номер в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 0000023 (копія додається, ведуться слідчі дії).

Також ОСОБА_1 здійснив викрадення моєї металевої огорожі, про що відкрите виконавче провадження, номер в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 0000046 (копія додається), ведуться слідчі дії.

В спілкуванні зі мною хизувався, що має довідку, яка дозволяє йому робити дії з порушенням норм чинного законодавства.

Характер дій ОСОБА_1 дозволяє зробити висновок про невідповідність даної особи займаній посаді у підрозділі військового комісаріату.

Прошу зреагувати належним чином на протизаконні дії та неадекватну поведінку співробітника Бородянського райвійськкомату ОСОБА_1 , який паплюжить обличчя нашої армії" (а.с.9).

З копії постанови про закриття кримінального провадження від 15 вересня 2021 року вбачається, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023 від 23 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України закрите, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, за відсутністю складу злочину (а.с.10-11).

30 вересня 2020 року дізнавач-інспектор сектору дізнання Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області виніс постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 07 серпня 2020 року за ч.1 ст. 185 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, за відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.12). Із вказаної постанови вбачається, що 18 вересня 2020 року було оглянуто металевий паркан (транспортерну стрічку) наданий ОСОБА_9 , який в подальшому передано на зберігання ОСОБА_2 .

Відповідно до абз. 5, 6 п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов`язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов`язана робити посилання на таке джерело.

Оцінюючи досліджені докази суд вважає, що інформація, спростувати яку просить позивач є достовірною, оскільки дійсно на горищі ним було розмотано колючий дріт (що було визнано в судовому засіданні позивачем), і дійсно у органа досудового розслідування перебувало в провадженні кримінальне провадження за фактом викрадення металевого паркану (що підтверджується відповідною постановою, з якої також вбачається, що майно (після надіслання листа) ОСОБА_1 було повернуто ОСОБА_2 ). При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача, що відповідачка в листі стверджувала про мінування, оскільки в листі зазначено, що ця інформація була повідомлена позивачем. Також необхідно зазначити, що в листі вказана інформація про відкриття кримінального провадження за фактом крадіжки, а не міститься твердження про засудження позивача за вчинення злочину.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Способом захисту цивільних прав, зокрема можуть бути припинені дії, які порушують право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтереси іншим способом.

Відповідно до ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Таким чином, оскільки судом не встановлено поширення відповідачкою недостовірної інформації, а відтак порушення прав позивача, то підстав для задоволення позову не вбачається.

Керуючись ст.259-260 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 29 жовтня 2021 року.

Головуючий-суддяД.Унятицький