ПОСТАНОВА

Іменем України

06 жовтня 2021 року м. Кропивницький

справа № 404/3234/20

провадження № 22-ц/4809/926/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Голованя А.М., Карпенка О.Л.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда у складі судді Мохонько В.В. від 04 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України, Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди,-

встановив:

В травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на свою користь 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої посадовою особою органу державної влади.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.11.2019 року він рухався на своєму транспортному засобі Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , по дорозі М12 км. 755 100, в напрямку села Дмитрівки, Знам`янського району, Кіровоградської області.

Вказав, що його було зупинено працівниками патрульної поліції за невиконання вимог знаку «Стоп» та проїзд перехрестя без зупинки автомобіля, що на його думку не відповідало дійсності.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1749355 від 15.11.2019 року, що винесена поліцейським роти №1 батальйону №1 УПП в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Панасенко Б.В., позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Винесення оскаржуваної постанови було здійснено відразу на місці події, а саме на дорозі М12 в напрямку села Дмитрівки, Знам`янського району, Кіровоградської області.

Вказує, що примірник постанови отримав лише 18.11.2019 року, оскільки відразу після її оформлення працівники патрульної поліції не оголосили її зміст, а залишили місце події, так як позивач за фактом незаконних дій викликав правників правоохоронних органів.

Позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з адміністративним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.02.2019 року у справі №404/8409/19 адміністративний позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону №1 УПП в Кіровоградській області Панасенко Богдана Васильовича, третя особа УПП в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задоволено; визнано протиправною постанову серії ЕАК № 1749355 від 15.11.2019 винесену поліцейським роти № 1 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області Панасенком Богданом Васильовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП; скасовано постанову серії ЕАК № 1749355 від 15.11.2019 винесену поліцейським роти № 1 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області Панасенком Богданом Васильовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП; провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.122 КУпАП - закрито.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.05.2020 року апеляційну скаргу поліцейського роти №1 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області Панасенка Богдана Васильовича задоволено частково; рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.02.2020 року в адміністративній справі №404/4566/19 (2-а/404/269/19) змінено, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови; в іншій частині рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.02.2020 року в адміністративній справі №404/4566/19 (2-а/404/269/19) залишено без змін.

Вказує, що суд апеляційної інстанції зауважив, що записи, які надані відповідачем, не містять фіксацію адміністративного правопорушення, спірна постанова не містить посилань на будь-які інші докази, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок, обґрунтувань правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Вважає, що внаслідок вказаних протиправних дій працівника поліції щодо притягнення до адміністративної відповідальності, позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях, фізичних стражданнях, порушенні нормальних життєвих стосунків, розмір якої складає 10 000 грн., яку слід стягнути з держави.

Вказує, що постановою поліцейського роти №1 батальйону №1 УПП в Кіровоградській області Панасенка Богдана Васильовича серії ЕАК №1749355 від 15.11.2019 року позивача було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та піддано адміністративному стягненню, оскільки вказана постанова була скасована як протиправна рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда у справі №404/8409/19 від 28.02.2020 року в редакції постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 13.05.2020 року.

Отже, вважає доведеним факт неправомірних дій посадової особи органу державної влади.

Зазначає, що внаслідок неправомірних дій представника поліції щодо притягнення до адміністративної відповідальності, йому було завдано моральну шкоду, оскільки він повинен був вживати заходи щодо відновлення своїх порушених прав. Відразу після винесення протиправної постанови, у позивача піднявся тиск, і він з місця події був доставлений до лікарні, де отримав першу медичну допомогу, на поставлений діагноз було виписано відповідне лікування, на яке було витрачено час та грошові кошти.

Позивач також послався на те, що внаслідок протиправних дій представника органу державної влади порушився нормальний уклад життя позивача, він був змушений докладати чималих зусиль для відновлення власних прав, які було свідомо порушено, а також для нормалізації власного самопочуття та здоров`я.

З огляду на фактичні обставини справи (статус позивача, завдання шкоди здоров`ю, необхідність докладення значних зусиль для нормалізації життєвих зв`язків) з урахуванням принципів розумності та справедливості, вважає, що розмір моральної шкоди складає 10 000 грн., які просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.11.2019 року поліцейським роти №1 батальйону №1 УПП в Кіровоградській області Панасенко Богданом Васильовичем винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що позивач керуючи транспортним засобом Renalt Kangoo д.н. НОМЕР_1 в напрямку с. Дмитрівка, Знам`янського району Кіровоградської області на ад м12 км 755, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».

Позивач з вказаною постановою не погодився та звернувся до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.02.2020 року по справі №404/8409/19, провадження №2-а/404/451/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області Панасенко Богдана Васильовича, третя особа УПП в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задоволено; визнано протиправною постанову серії ЕАК № 1749355 від 15.11.2019 винесену поліцейським роти № 1 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області Панасенком Богданом Васильовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП; скасовано постанову серії ЕАК № 1749355 від 15.11.2019 винесену поліцейським роти № 1 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області Панасенком Богданом Васильовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП; провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито /а.с. 18-20/.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що постанова у справі про адміністративне правопорушення складена з порушенням норм ст. 283 КУпАП, оскільки в постанові не зазначені технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі та не зазначений пункт ПДР України, які порушив позивач, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.05.2020 року Апеляційну скаргу поліцейського роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП сержанта поліції Панасенка Богдана Васильовича задоволено частково; рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.02.2020 в адміністративній справі №404/4566/19 (2а/404/269/19) - змінено, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови; в іншій частині рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.02.2020 року в адміністративній справі №404/4566/19 (2а/404/269/19) залишено без змін /а.с. 33-38/.

Апеляційним судом зазначено, що мотиви задоволення позовних вимог з яких виходив суд першої інстанції не в повному обсязі відповідають обставинам справи.

Так, судом першої інстанції під час розгляду справи в якості доказу було прийнято витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» відносно постанови серії ЕАК №1749355 від 15.11.2019 , як наслідок судом здійснені висновки, що в оскаржуваній постанові відсутні: посилання на технічний засіб, яким здійснено відеозапис та норма закону, яку порушив позивач.

Суд апеляційної інстанції зауважив, що зміст вказаного витягу порівняно з текстом постанови серії ЕАК №1749355 від 15.11.2019 є очевидно скороченим, тобто в ньому не вказані усі необхідні відомості та обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, безпосередньо у постанові міститься конкретний пункт ПДР, які на думку відповідача порушений позивачем, та посилання на відеозапис з бодікамери поліцейського та технічний засіб, яким він здійснений - ВА00113. Як підтверджується змістом позовної заяви та додатками до нього, позивачем до адміністративного позову подано копію незасвідченого витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» щодо оскаржуваної постанови, проте клопотання про витребування оскаржуваної постанови як доказу не подавалося.

18.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до начальника Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, якою просив провести розслідування щодо на його думку неправомірних дій правників поліції /а.с. 114-118/.

Повідомленням №577/41/34/01-2019 від 26.11.2019 року начальником Управління патрульної поліції в Кіровоградській області проінформовано позивача, що щодо фактів неправомірних дій працівників управлінням проводиться перевірка, про результати якої його буде проінформовано додатково /а.с. 168/.

27.11.2019 року позивача повідомлено, що відповідно до наказу МВС «Про затвердження Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України» від 11.12.2017 року №930 для повної та всебічної перевірки фактів було проведено перевірку, під час якої було переглянуто відео фіксацію розмов правників поліції в період спілкування з ОСОБА_1 та інші матеріали /а.с. 169-171/.

За результатами розгляду звернення працівники поліції не порушували вимоги наказу МВС №1179 від 09.11.2016 року «Про затвердження правил етичної поведінки поліцейських», до поганого самопочуття чи нервового зриву позивача не доводили та позивач про те, що йому потрібна медична допомога не повідомляв. За вказаного, даних, які б підтверджували доводи про вчинення неправомірних дій не встановлено, тому відсутні підстави для вжиття заходів реагування до працівників поліції. Також роз`яснено позивачу, що у разі незгоди з прийнятим рішенням за результатами розгляду звернення він має право оскаржити його в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян».

Встановивши ці обставини справи, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що позивач не довів належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача йому завдана моральна шкода, зокрема те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази упередженого ставлення працівників поліції до позивача, наявності злого умислу чи грубої недбалості, спрямованих на ухвалення завідомо незаконної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за подією 15 листопада 2019 року та те, що ці дії призвели до розладу здоров`я позивача.

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду.

Звертаючись з позовними вимогами про стягнення моральної шкоди позивач посилався на те, що незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності йому була завдана моральна шкода, яка полягала у тому, що він був змушений витрачати час на відстоювання своїх прав у суді, доводити свою правоту, переніс глибокі моральні страждання, переживання та хвилювання, звертався до лікарні за медичною допомогою. Фактично підставою позову є винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, яку в подальшому скасовано.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2, 4 Закону № 266/94-ВР передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, за встановлених обставин справи, колегія суддів доходить висновку про те, що закриття справи про адміністративне правопорушення дає підстави для кваліфікації дій відповідача, як незаконних, та для відшкодування позивачу за рахунок держави моральної шкоди відповідно до загальних правил даного виду відшкодування, а тому, з урахуванням: характеру правопорушення - притягнення позивача до адміністративної відповідальності; необхідності докладання позивачем зусиль по доказуванню незаконності притягнення його до адміністративної відповідальності та для відновлення порушених прав, що призвело до моральних страждань, що в сукупності дає підстави для висновку про присудження позивачеві моральної шкоди у розмірі 5000 грн., який буде відповідати вимогам розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З наведених вище мотивів, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, а саме: стягнення у користь позивача за рахунок держави моральної шкоди, завданої незаконними діями відповідача по притягненню позивача до адміністративної відповідальності в розмірі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 04 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.10.2021

Судді:

О.А. Письменний А.М. Головань О.Л. Карпенко