ПОСТАНОВА

Іменем України

01 листопада 2021 року м. Кропивницький

справа № 401/682/21

провадження № 22-ц/4809/1561/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С.І., Чельник О.І.

учасники справи:

позивач Спільне підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на заочне рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 липня 2021 року у складі судді Іващенка В.М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2021 року Спільне підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» (далі СП ТОВ «Світловодськпобут») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Між сторонами укладено договір від 19 червня 2017 року про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Відповідач користується послугами з теплопостачання, однак вартість спожитих послуг не сплачує, а тому за період з 01.10.2017 по 01.03.2021 виникла заборгованість в сумі 16548,80 гривень. Вказував, що крім основної суми заборгованості, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 18192,32 грн., з яких 16548,80 грн основний борг; 761,14 грн втрати від інфляції, 882,32 грн - 3% річних, а також понесені витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 липня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь СП ТОВ «Світловодськпобут» заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 16548 гривень 80 копійок, втрати від інфляції в сумі 761 гривня 14 копійок, три відсотки річних в сумі 882 гривні 32 копійки та судовий збір у розмірі 2270 гривень.

Заяву про відшкодування витрат на правничу правову допомогу задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь СП ТОВ «Світловодськпобут» вартість витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 500 гривень.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі позивач зазначив, що вважає рішення суду в частині зменшення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також обставинам справи.

Зокрема зазначає, що за загальними засадами цивільного законодавства діє принцип відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене рішення. На думку позивача, суд не врахував правові позиції Верховного Суду, не взяв до уваги відсутність заперечень з боку відповідача щодо розміру судових витрат та безпідставно на власний розсуд зменшив стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, позивач просить рішення суду в частині зменшення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Зі змісту ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України вбачається, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Відповідно до частин 1 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Звертаючись до суду із заявою про відшкодування судових витрат, представник позивача адвокат Новак Ю.П. посилався на договір про надання правничої допомоги укладений 20 травня 2019 року, відповідно до якого він надає правничу допомогу СП ТОВ «Світловодськпобут».

На підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу до заяви адвокатом додано копію договору про надання правничої (правової) допомоги № б/н від 20 травня 2019 року, копію акта від 10 квітня 2021 року № б/н про надання професійної правової допомоги, вартість якої складає 5000 грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності та довіреність № 1 від 20.05.2019 (а.с. 45-48).

Колегія суддів погоджується з наданою судом першої інстанції оцінкою доказів витрат позивача на правничу допомогу та вважає висновок суду про часткове задоволення заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу обґрунтованим, оскільки ні позивачем, ні його представником не надано до суду достатніх та допустимих доказів розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року № 638/7748/18 (провадження № 61-13573св19) зазначено, що інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) також позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу.

В пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».

У додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) вказано, що: «суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг».

При визначенні суми відшкодування суд першої інстанції виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону, а тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, немає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» залишити без задоволення.

Заочне рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді С.І. Мурашко

О.І. Чельник