Провадження № 22-ц/802/1276/21 Категорія: 96 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Бовчалюк З. А., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання - Губарик К. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відкрите акціонерне товариство «Луцький м`ясокомбінат», про встановлення факту, що має юридичне значення за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою, обґрунтовуючи вимоги тим, що протягом своєї тривалої трудової діяльності працював на різних підприємствах, зокрема, більше 12 років з 1985 по 1998 роки він працював на Луцькому м`ясокомбінаті, з 25 листопада 1992 року - на базі Луцького м`ясокомбінату у результаті приватизації якого було створене Відкрите акціонерне товариство «Луцький м`ясокомбінат» (далі - ВАТ «Луцький м`ясокомбінат»).

Заявник вказував, що у березні 2021 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області з метою оформлення пенсії по інвалідності. За результатами перевірки у нього трудового стажу, необхідного для призначення пенсії по інвалідності, йому було надано витяг про наявність та зарахування трудового стажу, з якого слідує, що йому зараховано з 1980 по 2020 роки лише 3 роки 5 місяців та 23 дні трудового стажу. Однак, йому не було зараховано до його трудового стажу більше 12 років роботи на Луцькому м`ясокомбінаті.

Також заявник зазначав, що під час переїзду він втратив трудову книжку, у якій наявні записи про його трудову діяльність протягом вказаного періоду на Луцькому м`ясокомбінаті, у зв`язку з чим необхідно встановити факт його перебування у трудових відносинах із зазначеними підприємствами за період з 1985 по 1998 роки.

Ураховуючи наведене, заявник ОСОБА_1 просив суд встановити факт його перебування у трудових відносинах на Луцькому м`ясокомбінаті у період з серпня 1985 року по 26 листопада 1992 року, а з 26 листопада 1992 року по квітень 1998 року на ВАТ «Луцький м`ясокомбінат» з метою реалізації права на призначення пенсії по інвалідності.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2021 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 відмовлено на підставі п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу заінтересована особа ВАТ «Луцький м`ясокомбінат» не подавала.

Сторони по справі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Від заявника ОСОБА_1 на адресу апеляційного суду надійшла заява, у якій він просить розглядати справу за його відсутності.

Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності учасників справи відповідно до вимог ст. 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи та причини неявки учасників справи суд апеляційної інстанції визнає неповажними.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у цій справі є 27 жовтня 2021 року - дата складення повного судового рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Звертаючись до суду з цією заявою, ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовував тим, що у зв`язку з втратою трудової книжки, йому Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області не зараховано до трудового стажу більше 12 років роботи на Луцькому м`ясокомбінаті, у зв`язку з чим необхідно встановити факт його перебування у трудових відносинах на Луцькому м`ясокомбінаті у період з серпня 1985 року по 26 листопада 1992 року, а з 26 листопада 1992 року по квітень 1998 року на ВАТ «Луцький м`ясокомбінат» з метою реалізації права на призначення пенсії по інвалідності.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими законом пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 роз`яснено, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Зокрема, відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), якщо документи не збереглися, підтвердження трудового стажу провадиться районними (міськими) відділами соціального захисту населення на підставі показань свідків; у інших випадках наявність певного стажу роботи визначається у порядку, передбаченому законодавством, що регулює правовідносини, з якими пов`язана необхідність встановлення цього стажу.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вказаного Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 18 зазначеного Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п. 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

У судовому порядку відповідно до п. 26 зазначеного Порядку № 637 встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Отже, встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Заяви про встановлення фактів наявності трудового стажу не можуть розглядатися у порядку окремого провадження цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Встановивши, що заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку окремого провадження та в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України дійшов цілком правильного висновку про відмову у відкритті провадження у цій справі.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги заявника ОСОБА_1 про те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки спростовуються наведеними висновками суду першої інстанції та встановленими у справі обставинами.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, є подібними доводам заяви, мотивована відповідь на які надана судом першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права. Підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: