Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2021 Справа №607/15230/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого Братасюка В.М.

- за участю секретаря Паславської О.І.

- позивача ОСОБА_1

- представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великогаївської сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимогами до Великогаївської сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на спадкове майно: будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивує тим, що вказаний будинок належав його батькові ОСОБА_3 як голові робітничого двору. Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина на вище вказаний житловий будинок, яку він прийняв, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном, водночас дружина померлого, його мати - ОСОБА_4 , від обов`язкової частки у спадщині за законом відмовилась, подавши заяву. В подальшому ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , спадщину після якої він також прийняв, оскільки постійно проживав із нею. Однак державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлих батьків, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності на житловий будинок та наявності розбіжностей у написанні імені та по-батькові його батька.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Представник відповідача Великогаївської сільської ради Тернопільського району в судове засідання не з`явився, подано суду заяву про слухання справи за відсутності представника, відносно задоволення позовних вимог не заперечують.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 22.05.2020року.

Після смерті ОСОБА_3 у справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 225/2020.

За життя померлий склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Дичківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 26.06.2006року, яким належний йому житловий будинок у с.Дичків заповів позивачу - ОСОБА_1 .

Спадщину позивач ОСОБА_1 прийняв, оскільки проживав разом із спадкодавцем в одному житловому будинку на час відкриття спадщини і був зареєстрований в ньому, що підтверджується довідкою Великогаївської сільської ради Тернопільського району №54 від 23.02.2021 р.

Водночас дружина померлого - ОСОБА_4 від обов`язкової частки у спадщині за законом відмовилась, подавши заяву 01.09.2020року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 14.12.2020року.

У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа № 371/2021.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 позивач прийняв, оскільки постійно проживав із нею на момент смерті останньої, що підтверджується довідкою Великогаївської сільської ради Тернопільського району №207 від 03.06.2021р.

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 та свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 не може через відсутність правовстановлюючого документа та державної реєстрації будинку АДРЕСА_2 , постановами державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 22.02.2021року та 10.08.2021року йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності на житловий будинок та наявності розбіжностей у написанні імені та по-батькові його батька.

На даний Будинок садибного типу АДРЕСА_1 Тернопільським районним госпрозрахунковим БТІ 29.01.2021 року виданий технічний паспорт, будинок складається із: житлового будинку «А» (1978 року побудови), сходів «а1», погребу «Пг» (1985 року побудови), вбиральні «Б» (1978 року побудови), криниці «1».

Згідно із свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 30.04.1992року, яке видано на підставі рішення виконкому Дичківської Ради народних депутатів № 32 від 07.03.1992року, будинок АДРЕСА_3 дійсно належить гр. ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 69 від 01.03.2021року за померлим ОСОБА_5 рахується будинковолодіння в АДРЕСА_1 . Згідно запису погосподарської книги станом на 01.04.1991року рахувався як двір робітника.

Згідно з Інформаційною довідкою № 85, виданою Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 02.02.2021року по обліку бюро вказане будинковолодіння АДРЕСА_2 ) належить ОСОБА_5 .

Відповідно до Інформаційних довідок Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації №86 від 02.02.2021року та № 777 від 24.06.2021 державна реєстрація права власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не проведена.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного суду України, котрі викладено у Постанові №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.

Згідно ст. 548 ЦК УРСР (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Пунктом 1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

У 1960 році питання набуття права власності на житлові будинки регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до нього постановою Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які визначали умови та правові наслідки будівництва.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01.1966року (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995року №56) передбачала реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З 12.05.1985року порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) № 5-24/26, а з 25.05.1990року - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР № 69.

Відтак, до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Суспільна група робітничий двір існувала до 15.04.1991року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української PCP "Про введення в дію Закону Української PCP "Про власність", якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Так, у відповідності до положень чинного на той час ЦК Української PCP 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Крім того, згідно з п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001року № 127, індивідуальні (садибні) будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992 року, не належать до самочинного будівництва.

Вищенаведені обставини у своїй сукупності дають підстави стверджувати, що спірне нерухоме майно побудовано відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином зареєстровано органом місцевого самоврядування - у погосподарських книгах.

Ця позиція повністю відповідає практиці Верховного Суду України. Так, постановою Верховного Суду України від 15.01.2014 у справі № 6-145цс13 сформована єдина правова позиція по даній категорії справ. Відповідно до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 №121, обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998року - дня набрання чинності Інструкції.

Як зазначено у в п.3.3 листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», за змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Як зазначено вище, відповідно до довідки Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 69 від 01.03.2021року будинковолодіння в АДРЕСА_1 згідно запису погосподарської книги станом на 01.04.1991 рахувався як двір робітника.

Оскільки спірне майно споруджене за час перебування у шлюбі, то згідно з ч.1 ст.22 Кодексу шлюб та сім`ю УРСР 1969 року майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч.1 ст.28 даного кодексу в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Таким чином, виходячи із правових норм, які діяли на момент виникнення права власності на спірне будининковолодіння, воно є майном, набутим подружжям за час шлюбу, належало померлим в рівних частках - по 1/2 частині кожному.

Окрім того, як зазначає позивач ОСОБА_1 , оформленню його права власності на спадкове майно перешкоджають розбіжностей у написанні імені та по-батькові його батька. ОСОБА_3 . Так, у свідоцтві про народження, актовому записі про одруження та розлучення прізвище, ім`я, по батькові батька зазначено як ОСОБА_5 , тоді як у свідоцтві про смерть, паспорті - ОСОБА_3 . Ведення погосподарського обліку та обліку бюро також здійснювалось за ОСОБА_5 , реєстраційного - за ОСОБА_3 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили той факт, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене право власності позивача, яке підлягає захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Великогаївської сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) право власності на:

-1/2 частку будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 63,3кв.м., житловою площею 51кв.м., порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ;

-1/2 частку будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 63,3кв.м., житловою площею 51кв.м., порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту рішення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк