Справа № 654/2376/20
Провадження №2/654/324/2021
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

секретаря Петришак В.П.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представників третіх осіб - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Гола Пристань Херсонської області в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , треті особи служба у справах дітей Голопристанської міської ради, служба у справах дітей Чулаківської територіальної громади Скадовського району Херсонської області про позбавлення батьківських прав,

у с т а н о в и в:

Позивач 16 липня 2020 року звернулася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також позбавити батьківських прав ОСОБА_6 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Позов обґрунтовано тим, що відповідачі не виконують батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей. Батьки участі у вихованні дітей взагалі не приймають, матеріально не утримують дітей, не спілкуються. Діти проживають постійно з матір`ю, яка займається їхнім вихованням.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Лєсняков В.Є. позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Голопристанської міської ради Писарєва І.А. в судовому засіданні підтримала висновок №11-34/163 від 16.09.2021 про не доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 , відносно його малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також представник пояснила, що вона заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, оскільки він військовослужбовець і не має змоги часто бачити доньку, під час особистої з ним розмови він пояснив, що бажає спілкуватися з дитиною і надавати матеріальну допомогу.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Чулаківської сільської ради Терещенко Ю.О. в судовому засіданні підтримала висновок №74 від 14.09.2021 та пояснила, що ОСОБА_2 проживав в селі Геройське орієнтовно з 2000-2004 роки (тобто до народження сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), відомості щодо реєстрації місця проживання та фактичного проживання останнього не відомі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_8 , батьками якої є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки №01-18/216 від 26.08.2020, виданої директором Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №28 ім.О.С. Пушкіна Херсонської міської ради, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно є здобувачем освіти 3-А класу Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №28 ім.О.С. Пушкіна Херсонської міської ради.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Голопристанської міської ради про не доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та є батьком малолітньої дитини: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_6 проживав у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 . Від спільного проживання у подружжя народилася донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 у встановлений законом порядок визнав своє батьківство та зареєстрований як батько малолітньої дитини - ОСОБА_8 .

Після народження дитини, спільне життя цивільного подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розладилося та між ними були припинені шлюбні відносини.

Відповідно до судового наказу, виданого Голопристанським районним судом Херсонської області від 24 червня 2019 року справа №654/1705/19 - стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_8 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 15 травня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки, виданої Голопристанським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 складає 22 269,65грн.

Відповідно до характеристики, виданої Старозбур`ївським старостинським округом Голопристанської міської ради Херсонської області - за період проживання на території Старозбур`ївського старостинського округу, ОСОБА_6 зарекомендував себе позитивно. Спиртними напоями не зловживає, громадський порядок за місцем проживання та в місцях відпочинку громадян не порушує. За останній час скарг і нарікань від сусідів та родичів на його поведінку до старостинського округу не надходило.

Приводів до громадського пункту охорони правопорядку та профілактичних бесід не має. До адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.

Відповідно до довідки, виданої військовою частиною Міністерства оборони України НОМЕР_2 від 14 вересня 2021 року №319 - ОСОБА_6 проходить військову службу за контрактом з 10.09.2021 у військовій частині НОМЕР_2 , що підписом та печаткою посвідчується.

Враховуючи, що ОСОБА_6 від сплати аліментів не відмовляється, має намір погасити всю заборгованість, яка виникла по аліментах, приймати участь у вихованні, утриманні своєї малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не бажає, щоб його позбавляли батьківських прав відносно доньки.

Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету міської ради від 15.09.2021, орган опіки та піклування виконавчого комітету Голопристанської міської ради вважає за не доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_6 , відносно його малолітньої дитини ОСОБА_8 .

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, а також врахувавши практику ЄСПЛ, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_8 .

Позивачем не надано беззаперечних доказів винної поведінки відповідача по ухиленню від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини; не надано доказів звернення в досудовому порядку до компетентних органів та повідомлення відповідача про наслідки ухилення від виконання своїх обов`язків щодо малолітньої доньки.

Відповідачу необхідно приймати більш активну участь у вихованні та утриманні дитини. Забезпечення можливості щоденного спілкування між батьком і донькою шляхом телефонного зв`язку може стати першим важливим кроком для налагодження відносин між ними.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батька, адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в його діях.

Суд вважає, що сам факт звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідача змінити ставлення до виховання доньки, піклування про її фізичний і духовний розвиток, спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, засвоєнню загальновизнаних норм моралі та більш активної участі батька у вихованні.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд відмовляє в задоволенні позову про позбавлення цих прав, та попереджає відповідача ОСОБА_6 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Щодо позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 , суд встановив наступне.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_7 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки №01-18/217 від 26.08.2020, виданої директором Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №28 ім.О.С. Пушкіна Херсонської міської ради, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно є здобувачем освіти 6-А класу Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №28 ім.О.С. Пушкіна Херсонської міської ради.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чулаківської сільської ради вбачається, що ОСОБА_2 проживав в селі Геройське орієнтовно з 2000-2004 роки (тобто до народження сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), відомості щодо реєстрації місця проживання та фактичного проживання останнього не відомі.

Орган опіки та піклування позбавлений можливості надати висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю необхідної інформації про нього та місце його проживання і реєстрації.

Згідно розрахунку ВП №12207963 заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-253, виданим Голопристанським районним судом 31.03.2009, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 27.10.2008, складає 102 619,48грн.

Згідно з ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

Згідно п. 16 постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина ОСОБА_7 , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 150, 155, 164, 165, 170 СК України, суд,
у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Голопристанський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.10.2021.

Суддя В. М. Сіянко