Номер провадження: 22-ц/813/408/21
Номер справи місцевого суду: 497/746/2020
Головуючий у першій інстанції Кодінцева С. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Цюри Т.В.,

за участю секретаря - Стадніченка А.І.,

переглянувши справу №497/746/2020 за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Болградський виноробний завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Болградський виноробний завод» на рішення Болградського районного суду Одеської області від 5 жовтня 2020 року у складі судді Кодінцевої С.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 16 червня 2020 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що з 1 грудня 2015 року по 5 лютого 2020 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працювала на посаді головного бухгалтера підприємства. 5 лютого 2020 року звільнена з роботи по статті 38 КЗпП України за власним бажанням. Станом на 28 лютого 2020 року заборгованість з виплати заробітної плати становить 2384,20 грн., в тому числі й компенсація за невикористану відпустку 2384,20 грн. Заборгованість по заробітній платі в сумі 2384,20 грн. їй відповідачем запропоновано отримати 7 серпня 2020 року, кошти нею фактично отримано 10 серпня 2020 року. Позивач ОСОБА_1 після уточнення 27 серпня 2020 року вимог остаточно просила стягнути з ПрАТ «Болградський виноробний завод» компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 562,33 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 6 лютого 2020 року по 7 серпня 2020 року в сумі 34290,90 грн., на відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн., а всього стягнути 39853,23 грн. (а.с.1-8, 30-37).

Ухвалою судді Болградського районного суду Одеської області від 17 червня 2020 року відкрито провадження у справі (а.с.18).

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 31 серпня 2020 року уточнену позовну заяву прийнято до провадження суду, продовжено розгляд справи на підставі уточнених позовних вимог; провадження в справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати в сумі 2384,20 грн. закрито за відмовою позивача від частини позовних вимог; призначено розгляд справи в судовому засіданні (а.с.65-66).

Відповідач ПрАТ «Болградський виноробний завод» позов не визнав, зазначивши у відзиві, що 7 серпня 2020 року позивачу сплачено невиплачену заробітну плату в сумі 2384,20 грн. Щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то обов`язок роботодавця з виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. ПрАТ «Болградський виноробний завод» повідомляє, що ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці, починаючи з 4 лютого 2020 року, дата звільнення 5 лютого 2020 року. Отже, підприємство не могло виплатити всі належні ОСОБА_1 у день звільнення суми. Крім того, від ОСОБА_1 на адресу товариства не надходили письмові вимоги (пред`явлення) про розрахунок після звільнення, що також унеможливило виконання вимог статті 116 КЗпП України. В діях ПрАТ «Болградський виноробний завод» відсутня вина по розрахунку, оскільки добровільно ОСОБА_1 відмовлялась отримати заробітну плату, а отримала таку тільки по зобов`язанню суду. Оскільки не з вини відповідача позивачу не виплачено при звільненні всіх сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, то позивач не має вправі згідно статті 117 КЗпП України вимагати стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Суд має повноваження щодо зменшення розміру середнього заробітку, посилаючись на відсутність його співмірності ймовірного розміру, пов`язаниз із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника (правова позиція Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року по справі №761/9584/15-ц). Щодо виплати про компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 562,33 грн. за період з 6 лютого 2020 року по 7 серпня 2020 року, то відповідач заперечує, посилаючись на відсутність вини ПрАТ «Болградський виноробний завод» по порушенню термінів виплати заробітної плати. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, то такі завдання шкоди не доведено належними та допустимими доказами (а.с.70-71).

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 5 жовтня 2020 року позов задоволено частково; стягнуто з ПрАТ «Болградський виноробний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 6 лютого 2020 року по 7 серпня 2020 року в сумі 34290,90 грн., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 50,05 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 840,80 грн.; в іншій частині компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати відмолено; в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено (а.с.84-90).

Висновок суду мотивовано тим, що заборгованість по заробітній платі в розмірі 2384,20 грн. позивачу не була виплачена протягом періоду з 6 лютого 2020 року по 10 серпня 2020 року. Законодавство не передбачає обов`язок працівника звернутися до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні, а тому безпідставними є заперечення відповідача, що позивач жодного разу не звертався до нього з вимогою про виплату заборгованості по заробітній платі. Позивач була звільнена 5 лютого 2020 року та 16 червня 2020 року вже звернулася до суду з цим позовом, тому не вбачається обставин, які б свідчили про зловживання з боку позивача. Позивач звільнена 5 лютого 2020 року, заборгованість по заробітній платі при звільненні становила 2384,20 грн., яка сторонами не оспорювалась. Фактично вказана заборгованість позивачу була виплачена відповідачем 10 серпня 2020 року, позивачем в позовній заяві зазначено дату 7 серпня 2020 року, з огляду на що судом проведено розрахунок затримки виплати за період з 6 лютого 2020 року по 7 серпня 2020 року за 126 днів та середньоденної заробітної плати 272,15 грн. В загальній сумі середній заробіток за весь час затримки виплати за період з 6 лютого 2020 року по 7 серпня 2020 року склав 34290,90 грн. Суму компенсації втрати частини грошових доходів в зв`язку з порушенням її виплати суд розрахував з суми заборгованості «чистої» заробітної плати 2384,20 грн. за березень, квітень, травень, червень 2020 року та визначив в загальній сумі 50,05 грн. Суд надав оцінку запереченням відповідача щодо пропуску строку звернення до суду, зазначивши, що для звернення працівника до суду із заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним. Дата фактичного розрахунку ПрАТ «Болградський виноробний завод» з позивачем ОСОБА_1 відбулася 10 серпня 2020 року, до суду позивач звернулася раніше, а саме 16 червня 2020 року, тобто без порушення визначеного законом строку. Суд надав оцінку доводам відповідача в тій частині, що ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці з 4 лютого 2020 року, оскільки табель використання робочого часу містить відмітки про те, що працівник була присутньою на робочому місці 3, 4, 5 лютого 2020 року, з 6 лютого 2020 року звільнена. Суд відмовив у відшкодуванні моральної шкоди за недоведеністю вимог.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 8 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ «Болградський виноробний завод» на рішення суду.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Болградський виноробний завод» просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог (а.с.101-102).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права полягає у не спростуванні тверджень відповідача про відсутність позивача на робочому місці, починаючи з 4 лютого 2020 року, що тягне за собою відмову у задоволенні вимоги про виплату середнього заробітку.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує фактичним підтриманням позиції, зазначеної в суді першої інстанції (а.с.113-118).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з приватним акціонерним товариством «Болградський виноробний завод» з 1 грудня 2015 року, працювала на посаді бухгалтера, звільнена за власним бажанням 5 лютого 2020 року згідно наказу №10 від 5 лютого 2020 року.

Станом на 5 лютого 2020 року заборгованість по заробітній платі складала 2384,20 грн., яка виплачена 10 серпня 2020 року.

Строки розрахунку при звільненні визначено статтею 116 КЗпП України, відповідальність за затримку розрахунку при звільненні передбачена статтею 117 КЗпП України.

Ухвалюючи рішення. суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, правильно визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, зокрема, в частині дотримання роботодавцем вимог закону щодо проведення розрахунку з працівником, який звільнився.

Суд, серед іншого, надав оцінку доводам ПрАТ «Болградський виноробний завод» в тій частині, що ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці з 4 лютого 2020 року, що, за позицією відповідача, унеможливило проведення з нею як з працівником, який звільнився, розрахунку в день звільнення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, так як в справі наявні:

табель використання робочого часу ПрАТ «Болградський виноробний завод» за лютий 2020 року, в якому є відмітки про затвердження головою правління ОСОБА_2 17 лютого 2020 року та підпис, з табелю вбачається, що ОСОБА_1 була на робочому місці 3, 4, 5 лютого 2020 року, а з 6 лютого 2020 року звільнена;

розрахункова відомість ПрАТ «Болградський виноробний завод» за лютий 2020 року з відміткою про затвердження головою правління ОСОБА_2 та підпис, з відомості вбачається, що ОСОБА_1 працювала три робочі дні.

Суд не приймає викладені в апеляційній скарзі доводи про ухилення суду першої інстанції від з`ясування обставин присутності позивача на робочому місці, питання обов`язкового двотижневого відпрацювання після написання заяви про звільнення за статтею 38 КЗпП України, видачі трудової книжки тощо.

Облік використання робочого часу на підприємстві здійснювався веденням табелю, в якому робляться відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години, у тому числі, надурочні, вечірні, нічні години роботи тощо, а також інші відхилення від умов роботи. Табель використання робочого часу за лютий 2020 року по ПрАТ «Болградський виноробний завод» не містить відмітки про відсутність працівника ОСОБА_1 на роботі (відпустка, тимчасова непрацездатність, прогул тощо). За наявності таких доказів як табель використаного робочого часу та розрахункова відомість суд не мав вдаватися у з`ясування присутності позивача на робочому місці, дотримання ним обов`язку двотижневого відпрацювання після написання заяви про звільнення тощо.

Отже, довід апеляційної скарги про не спростування твердження відповідача про відсутність позивача на робочому місці, починаючи з 4 лютого 2020 року, що, на за доводами відповідача, тягне за собою відмову у задоволенні вимоги про виплату середнього заробітку, не приймається; інших доводів незаконності рішення суду апеляційна скарга не містить.

Рішення суду першої інстанції в частині відмову в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди позивачем не оскаржено, апеляційна скарга відповідача не містить доводів щодо моральної шкоди. Тому, в силу визначених статтею 367 ЦПК України меж розгляду справи судом апеляційної інстанції рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди при даному апеляційному перегляді справи не перевіряється.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Учасники справи в судове засідання 28 жовтня 2021 року не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи; позивачем та відповідачем надано клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Отже, розгляд справи завершується за відсутності учасників справи, датою ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Болградський виноробний завод» залишити без задоволення.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 5 жовтня 2020 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Болградський виноробний завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Т.В.Цюра