Провадження № 2/752/1623/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 вересня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Коротун Т.В.,

розглянувши в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди заподіяної майну фізичної особи, -

в с т а н о в и в:

16 січня 2020 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми за заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 173 500 грн (матеріальний збиток), витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1200 грн та судового збору в розмірі 1735 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником транспортного засобу MERCEDES-BENS E240 д.з.н. НОМЕР_1 . 23 серпня 2019 року о 1 год. 20 хв. ОСОБА_2 , керуючи належним йому на праві власнолсті автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та не дотримуючись безпечної швидкості по АДРЕСА_1 здійснив наїзд на електроопору, освітлення та огорожу мосту (надалі-ДТП), що призвело до пошкодження автомобіля.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.09.2019 у справі № 752/17864/19 відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Зазначає, що відповідно до висновку експерта-автотоварознавця ОСОБА_3 від 31.10.2019 року розмір завданої майнової шкоди внаслідок пошкодження автомобіля становить 173 500 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, роз`яснено позивачу та відповідачу порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 38).

У підготовче засідання, сторони не з`явилися. Про дату, час, та місце були повідомлені належним чином.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Просив розглянути справу за його відсутності, що свідчить про визнання позову та є підставою для вирішення заявленого спору на стадії підготовчого провадження відповідно до правил частини 3 статті 200 ЦПК України.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд надходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до положень п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом встановлено, що 23 серпня 2019 року о 1 год. 20 хв. відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем MERCEDES-BENS E240 д.з.н. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Промислова, 3 в стані алкогольного сп`яніння здійснив наїзд на електроопору освітлення та огорожу мосту, чим порушив п.п. 2.3 б, 12.1 ПДР України.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.09.2019 р. у справі № 752/17864/19, відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КупАП України та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік (а.с. 8).

Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у які беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, що внаслідок вказаної ДТП було завдано майнової шкоди автомобілю MERCEDES-BENS E240 д.з.н. НОМЕР_1 , який належить позивачу ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 (а.с.7).

На підтвердження пошкодження автомобіля позивачем були надані копії фотокарток цього автомобіля (а.с. 13-18 ), звіт про оцінку ТЗ від 31.10.2019 (а.с. 9-12), протокол (акт) огляду транспортного засобу від 27.10.2019 року, підписаний оцінювачем ОСОБА_3 (а.с. 22-23), смета (розрахунок) вартості ремонту № 61/12-ТЗ (а.с. 20), бюллетень автотовароведа (а.с. 34).

Зі змісту звіту встановлено, що він зроблений експертом Мельниченком С.О., який діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності № 688/19 від 02.09.2016 року, виданого Фондом Державного майна України (а.с.32), на замовлення позивача ОСОБА_1 на проведення оцінки автомобіля MERCEDES-BENS. Ціллю даного дослідження є визначення: - ринкової вартості транспортного засобу на момент огляду; - збитків нанесених транспортному засобу внаслідок ДТП. На підставі виконаних досліджень, зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ становить 173 500 грн 00 коп.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 18 від 03.10.2019 року вартість проведення оцінки КТЗ складає 1200,00 грн (а.с. 41а), які позивачем було сплачено на користь ФОП ОСОБА_3 .

Отже, зважаючи на вище викладене, а також на те, що вказаний Звіт № б/н від 31.10.2019 відповідачем жодним чином не оспорений, суд вважає його належним і допустимим доказом у цій справі.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідно до приписів частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відтворення пошкодженої речі.

Згідно з положеннями частини 3 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів.

З метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ, визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ під час проведення автотоварознавчих експертиз застосовується Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що розрахунок матеріального збитку у розмірі 173500 грн доведений позивачем, відповідачем не спростований, а тому підлягає стягненню.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Витрати за послуги оцінювача за складання звіту у розмірі 1200,00 грн. підлягають стягненню у повному обсязі.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1735,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, , суд, -

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди заподіяної майну фізичної особи, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) матеріальний збиток в розмірі 173 500 грн, витрати на проведення незалежної оцінки транспортного засобу у розмірі 1200 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 735 грн, що разом становить належну до стягнення суму 176 435 (сто сімдесят шість тисяч чотириста тридцять п`ять ) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстації, яким ухвалено оскаржуване рішення, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк