Провадження № 2-з/638/491/21
УХВАЛА

Іменем України

29 жовтня 2021 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

секретаря Суркової М.О..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Алейнікова Катерина Леонідівна, Головне управління ДМС у Харківській області про визнання договору купівлі-продажу недійсним,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони здійснювати будь-які реєстраційні дії з відчуження об`єкти нерухомості: квартири АДРЕСА_1 , а також заборони вчиняти дії по передачі права користування квартирою, шляхом заборони щодо проникнення до квартири, шляхом заборони проводити ремонтні роботи, реконструкцію перепланування, здавання в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, укладення договору застави (іпотеки) або іншим способом передавання у платне або безоплатне користування квартири, шляхом заборони вселятись в квартиру резидентів та нерезидентів України, шляхом заборони реєструвати місце проживання третіх осіб, які зареєстровані у квартирі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач без належних правових підстав набув право власності на предмет іпотеки квартиру, яка належала позивачу. Відповідач може здійснити дії на направлені на переоформлення у власність третіх осіб квартири, існує реальна загроза перепланування, переобладнання нерухомого майна, значного пошкодження чи його часткового або повного знищення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як зазначено в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно абзацу першого ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно витягу з єдиного державного реєстру речових прав, договору іпотеки від 19.05.2004 року квартира АДРЕСА_1 на праві власності належала позивачу та за договором купівлі-продажу квартири від 13.10.2021 року відповідач отримав у власність зазначену квартиру. Позивачем оспорюється договір купівлі-продажу від 13.10.2021 року.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню в частині заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії по відчуженню майна та реєстрації інших осіб у квартирі.

В іншій частині заява необґрунтована та не підлягає задоволенню, оскільки предметом позову, є, зокрема, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, разом з тим проведення ремонтних робіт, реконструкція, перепланування, здавання в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, тощо не впливає на поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача та не ускладнить виконання рішення суду. Крім того, суду не надано жодних належних доказів вчинення будь-ким відповідних дій.

Суд також враховує, що конкретний захід забезпечення позову буде співмірний позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Таким чином, забезпечення позову шляхом заборони здійснення реєстраційних дій щодо державної реєстрації переходу права власності будь-яких осіб вказаного нерухомого майна та заборона реєстрації у квартирі третіх осіб не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу. Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті та є достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача, та виключить можливість обмеження права відповідача на користування нерухомим майном у повному обсязі.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

постановив:

Заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Алейнікова Катерина Леонідівна, Головне управління ДМС у Харківській області про визнання договору купівлі-продажу недійсним задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам та іншим органам з належними повноваженнями здійснювати реєстрацію місця проживання будь-яких осіб у квартирі АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст.261 ЦПК України та може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Є.В.Невеніцин