Провадження № 2/727/2812/21
УХВАЛА

01 листопада 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Одовічен Я.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на будівельні матеріали самочинного незавершеного будівництва, визнання права власності на рухоме майно та усунення перешкод у розпорядженні власністю та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаною вище позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на будівельні матеріали самочинного незавершеного будівництва, визнання права власності на рухоме майно та усунення перешкод у розпорядженні власністю та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Як вбачається із поданої до суду заяви предметом позову є позовні вимоги: про визнання права власності ОСОБА_1 на будівельні матеріали та обладнання, що були використані в процесі будівництва нежитлового приміщення кафе бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 98,25 кв.м., що розташоване в АДРЕСА_1 ; про визнання права власності ОСОБА_1 на будівельні матеріали та обладнання нежитлового приміщення, що були використані в процесі будівництва добудови до нежитлових приміщень кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », загальною площею 37,5 кв.м., що розташоване в АДРЕСА_1 ; визнання права власності ОСОБА_1 на рухоме майно, вартістю 1046968 гривень. Також позивач просив зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди та не чинити їх ОСОБА_1 в його доступі та розпорядженні до вказаних будівельних матеріалів та обладнання.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Стаття 1 Цивільного процесуального кодексу України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням, згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідачем у справі ОСОБА_1 вказав ОСОБА_2 , яка зареєстрована та проживає в с.Глинниця, Кіцманського району, що знаходиться на території Кіцманського районного суду Чернівецької області.

ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу 850/1000 нежитлових приміщень від 19.12.2012 року являється власником 850/1000 ідеальних часток нежилих приміщень (кафе-бар та офіс), що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 у власності нерухомого майна за вказаною адресою не має.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 296/1657/18 (провадження № 61-40325св18) зроблено висновок, що «виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини».

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво жилого будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Отже, виходячи зі змісту цієї норми, самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої із зазначених умов.

Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акту приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акту приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05 вересня 2003 року № 146.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03 червня 2020 року у справі № 722/1882/16-ц.

Враховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 04 квітня 2019 року у справі № 750/4445/17.

За змістом абз.4 та 5 п.4постанови Пленум Верховного суду України у «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року №7 інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно.

Згідно ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

З урахуванням зазначеного, зокрема того, що позовні вимоги не пов`язані з визнанням майнових прав на об`єкт нерухомості, суд не вбачає підстав для застосування правил виключної підсудності.

Як визначено п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з вимогами ч.3 ст.31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше пяти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги пізніше пяти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 187, 353,354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на будівельні матеріали самочинного незавершеного будівництва, визнання права власності на рухоме майно та усунення перешкод у розпорядженні власністю та витребування майна з чужого незаконного володінняпередати на розгляд за підсудністю до Кіцманського районного суду Чернівецької області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 15 днів з дня її оголошення.

Суддя Шевченківського

районного суду м. Чернівці Одовічен Я.В.