Номер провадження 2/754/1430/21
РІШЕННЯ

Іменем України

27 жовтня 2021 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Івченка В.А.

за участю представника позивача - адвоката Осадчої К.О.

за участю представника відповідач - адвоката Усікової Л.О.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича, Акціонерного товариства "Альфа-Банк", треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суд з позовом про визнання протиправним та скасування рішення реєстратора.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12.10.2020 відкрито провадження по справі.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що позивачу стало відомо, що 22 липня 2020 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем було здійснено реєстрацію права власності на предмет іпотеки за АТ «Альфа-Банк», а саме на квартиру АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що перехід права власності на належну їй квартиру відбувся незаконно (за відсутності правових підстав), рішення про державну реєстрацію прав та записи, які внесені на підставі таких рішень підлягають скасуванню. Зазначене призвело до порушення прав позивачки. У зв`язку з викладеним позивачка просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 53319130 від 27.07.2020 прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем, згідно якого 27.07.2020 внесено до Державного реєстру речових прав право власності на квартиру АДРЕСА_1 за Акціонернерним товариством "Альфа-Банк".

16.12.2020 до суду надійшов відзив від представника відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвоката Артеменка П.М. відповідно до якого зазначено, що 09.12.2019 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено договір №2098/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги до позичальників, заставодавців, іпотекодавців, поручителів, що зазначені у додатку № 15 до цього договору. У зв`язку з неналежним виконанням позивачем зобов`язань по Кредитному договору, станом на 02.03.2020, за нею утворилась заборгованість у розмірі 238441,46 доларів США. На виконання положення ст. 35 Закону України «Про іпотечний договір», з метою усунення допущених порушень Банк 06.03.2020 та 06.06.2020 направлено повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, відповідно до якого зазначили, що відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від 10.08.2007, Акціонерне товариство «Альфа-Банк», має право вимоги заборгованості по кредитному договору від 10.08.2007, згідно якого, являється іпотекодержателем нерухомого майна, а отже вимагає сплати заборгованість в розмірі 238441,46 доларів США, в разі не виконання зобов`язання АТ «Альфа-Банк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченим ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Оскільки поштова кореспонденція в обох випадках повернулася з відміткою «за закінченням терміну зберігання», 22.07.2020 Банк звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіну М.А., як до державного реєстратора, із заявою про державну реєстрацію за Банком права власності на квартиру АДРЕСА_2 . В порядку, визначеному ч.1 ст. 18 Закону №1952 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М.А. прийняв рішення про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже представник відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвокат Артеменко П.М. просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

09.02.2021 до суду надійшли пояснення від представника позивача - адвоката Осадчої К.О. відповідно до яких зазначено, що повідомлення позивача та третіх осіб про зміну кредитора, відповідач так і не надав доказів підтвердження переходу права вимоги за договором іпотеки №60862 та кредитним договором № 0, та документів, які б підтверджували коло його прав та повноважень, що ще раз підтверджує незаконність дій відповідачів. Щодо надсилання банком письмових повідомлень про усунення порушень кредитного договору, то повідомлення про відправлення викликають сумнів, тому як незрозуміло яким чином повідомлення від 06.03.2020, підписане в м.Києві на вул. Велика Васильківська, 100 в цей же день було відправлено із м.Чернігова, як і не зрозуміло навіщо було відправляти саме із Чернігова, коли поряд э відділення Укрпошти. Інші повідомлення від 06.05.2020 були відправлені із м.Первомайська, але жодного відправлення до адресата не надходило. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15.02.2021 витребувано у державного реєстратора-приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича належним чином завірену копію матеріалів реєстраційної справи щодо державної реєстрації права власності на трикімнатну квартиру загальною площею 73,3кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, за АТ «Альфа-банк», державна реєстрація якого відбулась 22.07.2020.

Однак, державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем проігноровано Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 15.02.2021, яка направлена для виконання.

Представник позивача - адвокат Осадча К.О. в судових засіданнях підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. 19.10.2021 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

Представника відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвокат Усікова Л.О. в судових засіданнях заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити в повному обсязі, посилаючись на докази та обставини які викладені у відзиві. 19.10.2021 до суду надійшла заява від представника відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвоката Сидорової Ю.В. про розгляд справи за відсутності представника відповідача, просила суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Відповідач Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович в судові засідання не з`явився, про день, місце та час судових засідань повідомлявся за адресою, яка зазначена в позовній заяві, як місце знаходження відповідача (м.Київ, вул. Бастіонна, 13, прим. 78), однак повернувся конверт з відміткою «за закінченням строку зберігання». Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано відзиву на позовну заяву і будь-яких заяв або клопотань не надходило.

Третя особа ОСОБА_2 в судові засідання не з`явився, про день, місце та час судових засідань повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. 10.02.2021 до суду надійшло клопотання від третьої особи ОСОБА_2 про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_3 в судові засідання не з`явилась, про день, місце та час судових засідань повідомлялась належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. 10.02.2021 до суду надійшло клопотання від третьої особи ОСОБА_3 про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_4 в судові засідання не з`явилась, про день, місце та час судових засідань повідомлялась належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. 10.02.2021 до суду надійшло клопотання від третьої особи ОСОБА_4 про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 765.

10.08.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0.

Відповідно до пункту 1.1. договору про надання споживчого кредиту №0 від 10.08.2007, Банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті у доларах США в сумі 95000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 479450,00грн за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі.

10.08.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 укладено договір іпотеки № 60862.

Відповідно до пункту 1.1. договору іпотеки № 60862 від 10.08.2007 іпотекодавці передають в іпотеку нерухоме майно - трикімнатну квартиру, загальною площею -73,30кв.м., житловою площею - 44,00кв.м., що належить Іпотекодавцям на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно із п. 5 Договору іпотеки, сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, що міститься в цьому договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з зазначених в цьому договорі способів звернення стягнення на предмет Іпотеки. У разі настання обстави, зазначених в п.4.1 цього договору іпотеки, Іпотекадержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцям повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, в повідомлені зазначається, який із способів задоволення вимог іпотеко держателя, що передбачені ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку», застосовується іпотеко держателем для задоволення своїх вимог.

10.08.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 10.08.2007.

08.12.2011 між Публічним акціонерним товариством «УкрСибанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

20.09.2017 представник АТ «Дельта Банк» направив лист - вимогу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про дострокове погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 10.08.2007.

15.03.2018 представник АТ «Дельта Банк» звернувся із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, щодо державної реєстрації права власності на квартиру, загальною площею 73,30кв.м., житловою площею 44,00кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 .

21.03.2018 державним реєстратором прав на нерухоме майно Микитенко Оленою Віталіївною було винесено рішення про відмову АТ «Дельта Банк» у державній реєстрації прав та їх обмежень за №40237905. Підставою відмови було встановлено, що документи, які були подані для проведення державної реєстрації прав не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Крім того, державним реєстратором було встановлено, що договір про надання споживчого кредиту № 0 від 10.08.2007 наданий в іноземній валюті, і тому підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» - не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України, та за умови, що таке майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15.05.2020 у позові Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської місцевої ради Микитенко Олени Віталіївни, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

09.12.2019 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено договір №2098/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги до позичальників, заставодавців, іпотекодавців, поручителів, що зазначені у додатку № 15 до цього договору.

Державним реєстратором - Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем на підставі договору іпотеки від 10.08.2007, зареєстроване право власності на квартиру, що належала позивачу, за Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Позивач вважає такий перехід права власності на належну йому квартиру незаконним, що призвело до порушення його прав та є підставою звернення з даним позовом до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

За правилами ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Аналіз приписів статті 33 Закону України «Про іпотеку» дозволяє дійти висновку, що законодавцем передбачено право іпотекодержателя захистити свої майнові права у зв`язку з невиконанням (неналежним виконанням) боржником основного зобов`язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки одним із таких способів: в позасудовому порядку (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі виконавчого напису нотаріуса) або в судовому порядку за рішенням суду.

Частина перша статті 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, що діяла на час укладення договору іпотеки, далі - Закон № 898-ІV) передбачала право сторін іпотечного договору на позасудове вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки, що містить відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, або окремого договору про задоволення його вимог.

Статтею 37 зазначеного Закону (у цій же редакції) визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, (до якого згідно з частиною другою статті 36 прирівнюється відповідне застереження в договорі іпотеки), є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

З аналізу змісту наведених норм у їх поєднанні вбачається, що за Законом застереження в іпотечному договорі прирівнюється за своїми правовими наслідками до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який є правовстановлюючим документом.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про іпотеку» в редакції Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» № 800-VI (далі - Закон № 800-VI), який набрав чинності 14 січня 2009 року, договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмети іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Нова редакція статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку», викладена у підпункті 17 пункту 4 розділу ІІІ «Перехідні положення» Закону № 800-VI, не змінює встановлений раніше цими статтями порядок позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки та підстави переходу права власності на нього до іпотекодержателя, а лише уточнює їх.

Аналіз наведених норм, як і Закон № 800-VI в цілому, не дає підстав вважати, що законодавець із прийняттям названого закону обмежив коло іпотечних договорів із застереженням про задоволення вимог кредитора, на підставі яких за іпотекодержателем може бути зареєстровано право власності на предмет іпотеки, лише тими договорами, які укладені після набрання чинності цим Законом.

Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21 лютого 2018 року у справі № 915/297/17 та від 31 липня 2018 року у справі № 826/9658/15 (адміністративне провадження №К/9901/3238/18).

Отже, законодавцем визначено як спосіб позасудового врегулювання зобов`язань іпотекодавця перед іпотекодержателем передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент набуття, на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

Частиною першою статті 35 Закону «України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення статті 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Як убачається із Іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадку порушення іпотекодавцем умов кредитного договору, або умов цього договору, іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобов`язання, забезпечені іпотекою, не будуть виконанні, іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із таких способів: - за рішенням суду; - у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; - укладанням шляхом здійснення застереження вимог іпотеко держателя; - від свого імені продає майно третім особам і спрямовує отримання кошти на задоволення своїх вимог, - дає іпотекоавцю згоду на реалізацію майна третім особам, визначеним іпотекодержателем або погоджених з ним, від свого (іпотекодавця) імені, за умови, що кошти, виручені від реалізації, будуть направлені на задоволення вимог іпотекодержателя. Перебіг тридцятиденного строку починається з наступного дня, після календарної дати вручення іпотекодавцю повідомлення про намір іпотекодержателя укласти договір купівлі-продажу майна або отримання іпотекодавцем такого повідомлення направленого рекомендованим листом.

Отже договором Іпотеки не передбачена можливість набуття саме Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Зокрема, суд зауважує, що квартира АДРЕСА_1 , виступає як забезпечення зобов`язань громадянки України ОСОБА_1 за кредитом наданим в іноземній валюті, яка використовується як місце постійного проживання позичальника, а тому підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07.06.2014.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Судом установлено, що позивач та треті особи використовують нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , як єдине майно для постійного проживання, альтернативного житла, в якому міг би проживати позивач та треті особи немає. Згоди на відчуження спірної квартири власник не надавав, оскільки у неї не знаходиться у власності інше нерухоме житлове майно.

Згідно із постанови Верховного суду від 30 січня 2019 року у справі №759/21009/13-ц, провадження №61-22549 св18 вказано, що оскільки кредит позичальнику був наданий в іноземній валюті-доларах США, тому, враховуючи положення Закону України " Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземні валюті ", на квартиру, яка використовується відповідачами як місце постійного проживання, та окрім якої в них у власності немає іншого нерухомого майна, тому не може бути звернуто стягнення у рахунок погашення кредитної заборгованості.

Разом з цим, частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що однією з підстав припинення іпотеки є припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору, а згідно з частиною першою статті 33 цього Закону підставою звернення стягнення на предмет іпотеки є невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов`язання.

Відповідно до правової позиції, викладеної у висновку Великої Палати Верхового Суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/8068/16-ц (провадження № 61-5164св18), сама по собі умова договору іпотеки про можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки не свідчить про волевиявлення іпотекодавця на вибуття майна з його володіння. Частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що однією з підстав припинення іпотеки є припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору, а згідно з частиною першою статті 33 цього Закону підставою звернення стягнення на предмет іпотеки є невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов`язання. Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки (стаття 36 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до частин другої, третьої статті 37 Закону України «Про іпотеку» рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

Аналіз наведених положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави зробити висновок про те, що згода іпотекодавця на передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, а саме: чинності іпотеки, невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на це майно. За таких обставин вказана згода не може вважатися волевиявленням власника на вибуття майна з його володіння в розумінні статті 388 ЦК України.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-IV) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

За змістом статті 18 Закону № 1952-IV перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 9,15 Закону № 1952-IV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, та статті 37 Закону № 898-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Відповідно Витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, підставою державної реєстрації нерухомого майна (квартири АДРЕСА_1 ) є іпотечний договір; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 53319130 (було прийнято) 27.07.2020, а дата державної реєстрації права власності 22.07.2020, тобто право власності зареєстровано без відповідного рішення.

Установлено, що 06.03.2020 та 06.05.2020 на адресу ОСОБА_1 , ПАТ «Альфа-Банк» направлено повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, відповідно до якого зазначили, що відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від 10.08.2007, Акціонерне товариство «Альфа-Банк», має право вимоги заборгованості по кредитному договору від 10.08.2007, згідно якого, являється іпотекодержателем нерухомого майна, а отже вимагає сплати заборгованість в розмірі 238441,46 доларів США, в разі не виконання зобов`язання АТ «Альфа-Банк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченим ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

В матеріалах справи відсутні відомості про отримання іпотекодавцем ОСОБА_1 письмових вимог від 06.03.2020 та 06.05.2020 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, є тільки відомості про повернення конверту з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Також, представником відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» не надано суду висновок про вартість майна, за яким мало відбуватися зарахування вимог, з урахуванням того, що ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна, в матеріалах справи відсутні.

Отже судом установлено, що іпотекодержатель ухилився від виконання свого обов`язку, передбаченого як Законом № 898-IV, так і Порядком № 1127 щодо надіслання іпотекодавцю повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, зокрема вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності із зазначенням інформації про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, що унеможливило встановлення державним реєстратором завершення тридцятиденного строку, сплив якого пов`язується з проведенням ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі й шляхом набуття права власності, а тому державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за АТ «Альфа-Банк» проведена всупереч норм чинного законодавства.

Відповідачами порушені вимоги договору та норми чинного законодавства щодо процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом набуття права власності.

Перереєстрація права власності за іпотекодержателем на підставі статті 37 Закону України "Про іпотеку" за відсутності врученого іпотечного повідомлення є протиправною.

Отже для того, щоб звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом перереєстрації права власності іпотекодержатель повинен направити позичальнику та іпотекодавцю вимогу про порушення вимог кредитного договору та договору іпотеки. Самому реєстратору кредитор подає докази спливу тридцятиденного строку вручення такої вимоги. Якщо у іпотекодержателя відсутні докази отримання повідомлень та спливу зазначеного строку, то реєстратор не має права здійснити реєстрацію права власності за кредитором. До таких правових висновків прийшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: № 638/20000/16-ц від 24.04.2019 року; №521/18393/16ц від 24.04.2019 року; № 306/2053/16-ц від 20.03.2019 року; № 306/1224/16-ц від 23.01.2019 року.

Згідно із ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

За приписами статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З огляду на наведене, суд знаходить доведеним факт порушення належного позивача права власності на спірну квартиру та вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача про застосування таких способів захисту порушеного права як скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю, судовий збір в розмірі 840,80грн покладається на відповідачів, а саме з кожного по 420,40грн.

Керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про іпотеку», ст. 11, 16, 204 ЦК України, статтями 7, 10, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича, Акціонерного товариства "Альфа-Банк", треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії державного реєстратора - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича щодо прийняття рішення та внесення запису про державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за Акціонерним товариством «Альфа-Банк».

Скасувати рішення державного реєстратора - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича, індексний номер: 53319130 від 27.07.2020, згідно з яким до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 за Акціонерним товариством «Альфа-Банк».

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа Банк» та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80грн, а саме з кожного в розмірі по 420,40грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Києва.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідачі:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович, місце знаходження: м. Київ, вул. Бастіонна, 13, прим.78;

Акціонерне товариство «Альфа-Банк», місце знаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, .

Треті особи:

ОСОБА_2 : місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

ОСОБА_3 : місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

ОСОБА_4 : місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено та підписано 27.10.2021, у відповідності до частини 5 статті 268 ЦПК України.

Суддя В.В. Бабко