ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9162/21 Справа № 182/2141/21 Суддя у 1-й інстанції - Рибакова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 182/2141/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2021 року, яка ухвалена суддею Рибаковою В.В. у місті Нікополі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 06 липня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження; відкрито провадження по справі; почато підготовче провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 22.07.2021 року о 14:10 год.; залучено по справі в якості третьої особи - Виконавчий комітет Нікопольської міської ради; зобов`язано Виконавчий комітет Нікопольської міської ради надати висновок щодо доцільності (або недоцільності) позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25 червня 2021 року ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , треті особи служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Виконавчий комітет Нікопольської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини, в якій просив усунути перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановити графік побачення з дитиною, зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти йому про термін від`їзду та місце перебування доньки за межі м. Києва, надавати інформацію щодо необхідності візитів доньки до лікувальних закладів, про відвідування дошкільних закладів, гуртків донькою.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.07.2021 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Виконавчий комітет Нікопольської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини - повернуто заявнику.

Роз`яснено ОСОБА_2 його право на звернення до суду з самостійний позовом.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду про відмову в прийнятті зустрічного позову скасувати та повернути до суду першої інстанції справу для вирішення питання про прийняття зустрічної позовної заяви, згідно з вимогами ЦПК України та продовження розгляду справи.

Вказує, що ухилення одного із батьків від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, як і створення одним із батьків перешкод у вихованні та спілкуванні іншого із батьків з дитиною, безпосередньо стосуються прав та інтересів дитини визначених законодавством, а отже висновок суду першої інстанції про відсутність взаємопов`язаності первісного позову та зустрічного позову є необґрунтованим та помилковим.

Щодо висновку суду першої інстанції про неможливість повного або часткового задоволення первісного позову при задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 вказує, що для задоволення зустрічного позову, суду необхідно встановити факт наявності перешкод з боку позивача за первісним позовом і у разі встановлення такого факту, і як наслідок можливого задоволення зустрічного позову, задоволення первісного позову стане неможливим, оскільки задоволення зустрічного позову виключатиме винну поведінку щодо ухилення у вихованні доньки.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що заявлені відповідачем ОСОБА_2 зустрічні позовні вимоги до ОСОБА_1 не є взаємопов`язаними, задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тому їх спільний розгляд не є доцільним.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

В статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Положеннями статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За своєю суттю зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом.

За приписами ч. 2 ст. 193 ЦПК України умовами прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Як вбачається із ст. 193 ЦПК України, прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним не є обов`язком суду, що розглядає справу, а навпаки відноситься до його дискреційних повноважень, при цьому, сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо), а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції.

Так, суд при вирішенні питання щодо прийняття до розгляду зустрічного позову повинен виходити з того, що наявність підстав, передбачених законом як умови прийняття зустрічного позову, свідчать про наявність певного зв`язку між первісною і зустрічною вимогами. Відсутність такого зв`язку не виправдала б можливість спільного розгляду цих вимог в одному процесі.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Отже, цивільне процесуальне законодавство гарантує відповідачеві право на захист від пред`явленого позову, шляхом подання зустрічного позову.

Зустрічний позов дозволяє розглянути в одному процесі вимоги обох сторін, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їхніх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.

Таким чином, суд приймає зустрічний позов до спільного розгляду з первісним, якщо вони прямо взаємопов`язані між собою і спільний їх розгляд є доцільним.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, а отже позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини є такими, що взаємопов`язані між собою. Об`єднання даних вимог в одному провадженні заощадить час і буде сприяти більш швидкому захисту прав та інтересів обох сторін. Ймовірне задоволення вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 призведе до повної відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а тому колегія суддів вважає, що первісний та зустрічний позов взаємопов`язані, а їх спільний розгляд є доцільним.

Так, в силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Разом з тим, доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Європейський суд з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що зустрічна позовна вимога жодним чином не пов`язана із первісними позовними вимогами позивачки спростовується підставами первісного позову та зустрічної позовної заяви, які викладені у відповідних позовних заявах.

Суд першої інстанції на вищезазначене належної уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, виконавчий комітет Нікопольської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України, а саме згідно до ст.379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2021 року скасувати та направити матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Виконавчий комітет Нікопольської міської ради, до суду першої інстанції для вирішення питання щодо зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Виконавчий комітет Нікопольської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини,відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: