КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 361/6212/19 Головуючий у суді першої інстанції: Сердинський В.С.
Номер провадження: 22-ц/824/1466/2021 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

В Броварський міськрайонний суд міста Києвазвернувся ОСОБА_2 (далі - позивач)з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, боржник) про стягнення боргу за договором позики, в якому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 посилався на те, що 28 липня 2016 року він дав у борг ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) доларів США та 1000 (одна тисяча) євро з нарахуванням 12 відсотків щомісячно.

Відповідач зобов`язувався повернути грошові кошти з відсотками до01 січня 2017 року, які обумовлені виплатою 12% щомісяця, всього за п`ять місяців 2016 року: з 3000 доларів США - 60% - 1800 доларів США; з 1000 євро - 60% - 600 євро. Всього: станом на 1 січня 2017 року борг становив 4800 доларів США та 1600 євро. Однак, до теперішнього часу відповідач не повернув борг в повному обсязі.

На підтвердження виникнення зобов`язання до договору позики позивачемнадана розписка.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 рокупозов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 , 1949 року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , заборгованість та проценти за користування чужими грошовими коштами за договором позики від 28 липня 2016 року в розмірі 4800 (чотири тисячі вісімсот) доларів США та 1600 (одна тисяча шістсот) євро, що за курсом Національного банку України станом на 29 серпня 2019 року становить 165 790 (сто шістдесят п`ять тисяч сімсот дев`яносто) грн. 32 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

При відкритті апеляційного провадження у справі, відповідачу апеляційним судом надавався строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, проте, наданим правом на подачу відзиву, ОСОБА_2 не скористався.

За правилами ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики у розмірі 165 790, 32 грн.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку, судове засідання не проводиться.

Дослідивши докази, які знаходяться в матеріалах справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що відповідно до розписок від 12 березня 2009 року та 10 квітня 2010 року, ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2000 доларів США та 1000 євро. Кінцевий строк повернення коштів 01 січня 2010 року та 01 січня 2011 року (а.с.51,52).

Вказані грошові кошти, а також кошти в сумі 500 доларів США та 1000 євро, були повернуті відповідачем 28 липня 2016 року, що підтверджується і не оспорюється позивачем.

Також, відповідно до розписок від 02 березня 2012 року, 06 квітня 2012 року та 23 серпня 2012 року, ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 3500 доларів США та 2000 євро. Кінцевий строк повернення коштів до 01 січня 2013 року (а.с.64-66).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 1046-1049 ЦК України.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Приписами ст. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В ч. 1 ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 на підтвердження позовних вимог надав розписку та письмові вимоги про повернення коштів, які були надані ним відповідачу.

У той же час, заперечуючи проти позовних вимог, обставини, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, ним не доведені.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з позичальника на користь позивача заборгованості за договором позики відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар