ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8034/21 Справа № 185/8266/20 Суддя у 1-й інстанції - Юдіна С. Г. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.,

при секретарі - Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2021 року по справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внасліок ДТП , -

В С Т А Н О В И В:

Департамент патрульної поліції звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 208 824, 57 грн. та судові витрати.

В обґрунтування заявленого позову зазначено, що відповідач проходить службу в управлінні патрульної поліції ДПП. 27.01.2019 року наряд патрульної поліції у складі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заступив на чергування на службовому автомобілі СКС MOU-04МП д/н НОМЕР_1 . 27.01.2019 року о 16.43 на відрізку дороги «Знамянка Луганськ - Ізварине» М-04 за участю службового автомобіля ОСОБА_1 сталася ДТП, внаслідок якої транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду від 18.04.2019 року за фактом вказаної ДТП ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Пошкоджений транспортний засіб належить на праві власності Департаменту патрульної поліції. Згідно висновку експертного дослідження № 19/104-10/2д/6 від 14.05.2020 року вартість матеріального збитку, завданого Департаменту патрульної поліції внаслідок вказаної ДТП становить 208 824, 57 грн. В добровільному порядку відповідачем шкода не відшкодована.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2021 року позов Департаменту патрульної поліції задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції майнову шкоду у розмірі 208 824 гривні 57 копійок та судовий збір у сумі 3 132 гривні 37 копійки.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову та провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим. Судом не взято до уваги, що дана справа не підлягає розгляду в порядку ЦПК України, а також помилково застосовано до спірних правовідносин норми КзпП України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач посилається на її безпідставність, тому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.01.2016 року наказом Департаменту патрульної поліції від 21.01.2016 року № 9 о/с ОСОБА_1 призначений на посаду інспектора Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську ДПП. З 21.10.2016 року перебував на посаді інспектора роти № 7 роти № 2 УПП у м. Дніпрі. З 08.12.2017 року перебував на посаді інспектора роти № 7 батальйону № 2 УПП в Дніпропетровській області. З 23.06.2018 року по теперішній час перебуває на посаді інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону № 2 УПП в Дніпропетровській області. (а.с. 21)

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. При цьому згідно з ч. 1 ст. 59 вищезазначеного Закону, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

27.01.2019 року ОСОБА_1 у складі наряду патрульної поліції заступив на денне чергування. О 16.43 год. на відрізку дороги «Знамянка Луганськ - Ізварине» М-04 Павлоградського району Дніпропетровської області за участю службового автомобіля СКС МОU-04МП, д/н НОМЕР_1 за кермом якого був ОСОБА_1 сталася ДТП, внаслідок якої транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 власником транспортного засобу СКС МОU-04МП (спеціалізований легковий оперативний-в) д/н НОМЕР_1 є Департамент патрульної поліції. (а.с 25)

18.04.2019 року постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 185/1300/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 грн. та стягнуто судовий збір в сумі 384,20 грн. (а.с. 24)

Звертаючись до суду з позовом, Департамент патрульної поліції посилався на те, що 27.01.2019 року за участю службового автомобіля з вини ОСОБА_1 сталася ДТП, внаслідок якої транспортний засіб,належний позивачу, отримав механічні пошкодження, у звязку з чим позивачу завдано матеріальні збитки у сумі 208 824, 57 грн., які у добровільному порядку відповідачем не відшкодовані.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності та обгрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У пункті 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба визначається як діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною четвертою статті 5 КАС України визначено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що спір між сторонами виник з приводу проходження відповідачем служби, під час якої, у результаті неналежного виконання ним своїх службових обов`язків, завдано матеріальну шкоду державі в особі ДПП НП України шляхом пошкодження транспортного засобу СКС МОU-04МП (спеціалізований легковий оперативний-в) д/н НОМЕР_1 .

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 825/730/16 (провадження № 11-934апп18) та від 13 лютого 2019 року в справі № 636/93/14-ц (провадження № 14-524цс18) зазначено, що підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначено Положенням № 243/95-ВР. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України. Дія цього положення поширюється також на осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати (пункти 1, 2 Положення № 243/95-ВР).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 60 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Зазначеними нормами права прямо передбачено, що служба у ДПП є публічною службою.

Враховуючи наведене, цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Отже, у справі, що переглядається, спірні правовідносини виникли з приводу відшкодування збитків, завданих відповідачем державі під час проходження публічної служби, є публічно-правовими, тому спір підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.

Пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

З урахуванням того, що даний спір, який виник між сторонами у справі, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен розглядатися за правилами КАС України, то колегія суддів вважає за необхідне закрити провадження у даній справі.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2021 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внасліок ДТП, закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко

М.О. Макаров