Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/887/21

Номер провадження: 2/511/375/21

28 жовтня 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Іванова О. В.,

за участю секретаря судового засідання Захарової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

12.05.2021 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК» ЄАПБ») звернувся до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК» ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №1481814 від 09 листопада 2019 року в розмірі 27868 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 09.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА ( далі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1481814, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 8 000 гривень.

23.04.2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК» ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 23042020, відповідно до умов якого, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступає ТОВ «ФК» ЄАПБ» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1481814 від 09.11.2019 року.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту виникла заборгованість у розмірі 27868 гривень. Враховуючи викладене, представник ТОВ «ФК» ЄАПБ» просив стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 27868 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00грн.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України.

Ухвалою суду від 18 травня 2021 року провадження у справі відкрито та її розгляд відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

17.06.2021 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву разом з вимогою про витребування у позивача: первинних бухгалтерських документів, які підтверджують надання кредитних коштів (меморіальні ордери тощо); виписки з регістрів бухгалтерського обліку, проводки яких підтверджують надання відповідачу кредиту саме від позивача та оригінал електронного кредитного договору.

Вказаний відзив разом з вимогою про витребування доказів, судом 18.06.2021 року був надісланий на адресу позивача.

29.06.2021 року на адресу суду надійшло заперечення на позовну заяву від ОСОБА_1 у відповідності до якого вона просить суд прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи заперечення до позовної заяви. Залишити без задоволення позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

29.06.2021 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у відповідності до якої вони зазначили, що Договір № 1481814 від 09.11. 2019 року був укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем, а Договір відступлення права вимоги № 08042020 від 08.04.2020 року укладений між ТОВ «ФК «ЄАПБ», тому представник позивача не заперечував щодо витребування вказаних доказів, але звертав увагу суду щодо необхідності витребування їх від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».

Ухвалою суду від 14.07.2021р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача залучено ТОВ «Авентус Україна» та відповідно у третьої особи витребувано первинні бухгалтерські документи, які підтверджують надання кредитних коштів (меморіальні ордери тощо); виписки з регістрів бухгалтерського обліку, проводки, які підтверджують надання відповідачу кредиту та оригінал кредитного договору.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримав повністю та просив суд позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину своєї неявки в судове засідання відповідач суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.

При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши рішення у справі, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.

У зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України, главою 71, параграфом 2, про кредитний договір.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.526,530,610,611,625,1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 09 листопада 2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1481814, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 8 000 гривень. Строк виконання договору становить 18 місяців. Дата повернення кредиту 04 квітня 2019 року.

Крім того, вказаним договором передбачено погашення заборгованості за кредитом, шляхом внесення щомісячного платежу у відповідному розмірі.

За умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим Договором (а. с. 2 - 5).

23.04.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 23042020, відповідно до умов якого, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до відповідача, що включає в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за кредитними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуває право вимоги грошових коштів від відповідача.

Згідно п. 1.2 Договору факторингу вбачається, що перехід від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно до п. 2.1.7 цього Договору, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заявляє, гарантує і зобов`язується на користь фактора, що на момент укладення Договору право вимоги, яке відступається за цим Договором, не перебуває в заставі, дійсно має місце заборгованість боржників перед ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», що ця заборгованість виникла на законних підставах, що вона повністю не погашена, не прощена, не стягнена, а також, що право вимоги повернення заборгованості по боржникам не відступлені ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» третім особам, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не укладено угод про зміну зобов`язань по поверненню такої заборгованості іншими зобов`язаннями.

На виконання вимог п. 1.3 Договору факторингу, згідно вимог ст. ст. 512-514, 516 ЦК України, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» направили на адресу відповідача повідомлення про те, що право вимоги щодо заборгованості за кредитним договором № 1481814 від 09.11.2019 року відступлене на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідно до Реєстру боржників - до Договору факторингу № 23042020 від 23.04.2020 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набув право грошової вимоги до відповідача в розмірі 27868 гривень, яка складається з наступного:

-8000 гривень - заборгованість за основною сумою боргу;

-4252 гривень - заборгованість за відсотками;

-15616 гривень - заборгованість за пенею.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 ".. .боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Відповідно до п. 3.9 Договору факторингу, у разі отримання коштів від Боржника, право вимоги щодо якого перейшло ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього договору, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язане перерахувати ці кошти ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно).

Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунки Попереднього Кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того, боржник вважається таким що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином, з укладанням вказаного договору факторингу до позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги виконання зобов`язання відповідачем за Кредитним договором.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Не погоджуючись з вказаним позовом відповідач ОСОБА_1 просила суд відмовити в задоволені позову та посилалася на той факт, що у позивача відсутні первинні документи, які підтверджують видачу коштів; відсутні належні докази надання відповідачу грошових коштів шляхом переказу на картковий рахунок; кредитний договір є нікчемним з огляду відсутності підпису відповідача на останньому; відповідачем взагалі заперечується факт підписання кредитного договору; в матеріалах справі відсутні докази повідомлення відповідача про заміну кредитора; в матеріалах справи відсутня копія паспорта відповідача та коду; позивач використав персональні данні відповідача без її дозволу;відповідач не згодна з розрахунком заборгованості.

Суд не погоджується з вказаними запереченнями відповідача та уваги їх не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Так, позивач уклала з Товариством електронний кредитний договір, який був підписаний позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що повністю відповідає вимогам п.п.6,8 ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Крім того банк не обмежував відповідача у часі при здійсненні ознайомлення з інформацією та документами відповідача, що знаходяться на сайті та в ІТС відповідача. Вся інформація була надана у чіткий, зрозумілий, однозначний спосіб та в порядку визначеному чинним законодавством. Банк не вводив відповідача в оману при здійсненні ним вибору та не примушував останнього до укладання кредитного договору та здійснення несвідомого вибору. До того ж, у випадку незгоди з умовами отримання чи погашення кредиту та/або іншою наданою/розміщеною на веб-сайті чи в паспорті споживчого кредиту інформацією, відповідач мав можливість відмовитися від отримання кредиту та не укладати кредитний договір, а натомість ОСОБА_1 уклала кредитний договір та отримала кредит, який вона і досі не повернула.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5 та 6ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 2, 3ст. 215 ЦК України).

Як роз`яснено в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" N 9 від 06.11.2009не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Згідно із статтями 210 та 640 ЦК України, не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Відповідно до умов Договору позивач отримав грошові кошти та був обізнаний про необхідність повернення разом з відсотками, які передбачені умовами Договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, матеріалами справи підтверджується, що 09 листопада 2019 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 було укладено договір позики N 1481814 в електронній формі шляхом надсилання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором, в свою чергу ТОВ "Авентус Україна" були виконані зобов`язання за даним договором і перераховано кошти у розмірі 8000 грн на банківську платіжну картку відповідача, вказану ним при реєстрації на веб-сайті ТОВ "Авентус Україна".

З урахуванням вищенаведеного доводи відповідача про те, що надана позивачем копія договору містить лише інформацію про позикодавця та прізвище, ім`я, по-батькові відповідача, не містить відомостей про підписання договору в формі, визначеній Законом України "Про електронний цифровий підпис" для підписання електронного правочину (за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису) не приймаються до уваги, оскільки у п. 7 договору під назвою "Реквізити та підписи сторін" зазначено, що даний договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом 09 листопада 2019 року о 12 год. 34 хв. Належних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису ОСОБА_1 відповідачем не надано.

09 листопада 2019 року о 12 год. 34 хв ОСОБА_1 підписала елекронним підписом Графік платежів, який є додатком N 1 до договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, та Паспорт споживчого кредиту, у якому викладена інформація, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма). Зазначене спростовує доводи відповідача про те, що надані позивачем Графік платежів, Паспорт споживчого кредиту не містять підпису відповідача, створені позивачем самостійно.

Також суд відхиляє посилання відповідача про те, що ТОВ "ФК "ЄАПБ" не надано будь-яких підтверджуючих документів із банківських установ щодо здійснення кредитодавцем перерахунку грошових коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 у сумі 8 000 грн.

Так, відповідно до п. 1.5. договору, укладеного 094 листопада 2019 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 , позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський рахунок, наданий клієнтом.

За інформацією ТОВ ФК "Вей Фор Пей", викладеною у листі N 5246 від 28.09.2021 року,ТОВ ФК "Вей Фор Пей"за дорученням ТОВ "Авентус Україна" здійснило 09 листопада 2019 року перерахування ОСОБА_1 коштів у сумі 8000 грн за маскою картки, з кодом авторизації unknow, за номером транзакції в системі WayForPay - creditplus 3977281 (а. с. 80).

Таким чином, доказом підтвердження отримання коштів є вищезазначене повідомлення ТОВ ФК "Вей Фор Пей"', яке наявне в матеріалах справи, в якому зазначені: дата проведення операції; сума операції; номер картки; номер транзакції; власник картки. Доказів протилежного, зокрема того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника ОСОБА_1 суду не надала.

Також суд зважує і на те, що відповідачем не наведено суду ніяких доводів та не надано достовірних доказів того, яким чином її персональні дані могли опинитися у розпорядженні ТОВ "Авентус Україна" та були використані товариством для укладення кредитного договору; з відповідними заявами до правоохоронних органів щодо вчинення стосовно неї шахрайських дій відповідач не звертався.

Відтак, оскільки вищевказані договори про надання коштів у позику та факторингу не були визнані у встановленому законом порядку недійсними чи нікчемними, то в силу положень Закону України "Про електронну комерцію", ст.6,204,207,627,629,638,639,642,1077 ЦК України ці правочини є правомірними, чинними та обов`язковими для виконання, що у відповідності до вимог ст.12,81 ЦПК України не спростовано відповідачем жодними доказами.

Отже,ТОВ "ФК "ЄАПБ" надав належні і допустимі докази на підтвердження права вимоги до ОСОБА_1 . При цьому, як убачається з матеріалів справи, позичальник за договором від 09 листопада 2019 року належним чином не сплачувала заборгованість ні новому, ні попередньому кредитору, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість.

Так, звертаючись з вказаним позовом до суду позивач вказує, що відповідач ОСОБА_1 в свою чергу не виконала взяті на себе зобов`язання, в зв`язку з чим має заборгованість в розмірі 27868 гривень, яка складається з наступного:

-8000 гривень - заборгованість за основною сумою боргу;

-4252 гривень - заборгованість за відсотками;

-15616 гривень - заборгованість за пенею.

Доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договором суду також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору.

Водночас, суд не погоджується з наведеним позивачем розрахунком кредитної заборгованості ОСОБА_1 в частині нарахування пені в сумі 15616,00 грн. оскільки згідно п. 4.5 кредитного договору N 1481814, п. 12.6 Правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ "Авентус Україна", граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50 % суми, одержаної клієнтом за цим договором, і становить 4000 грн.

Тому, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ "Авентус Україна" по вказаному кредитному договору від 09.11.2019 р. має становити 18360,00 грн. з яких: 8000,00 грн - борг за основною сумою кредиту, 4252,00 грн - борг по відсотках та 4000,00 грн - борг за пенею.

Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 16.20.2020 р. у справі N 561/77/19 за схожих обставин (спір щодо законності видачі мікрокредитів по SMS).

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, даний позов ТОВ "ФК "ЄАПБ" підлягає частковому задоволенню.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1323,81 грн (16252,00: 27868,00 х 2270,00).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 141, 206, 264, 265, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, р/р № НОМЕР_3 в АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за кредитним договором № 1481814 від 09.11.2019 року в розмірі 16252 гривень, яка складається з наступного:

-8000 гривень - заборгованість за основною сумою боргу;

-4252 гривень - заборгованість за відсотками;

-4000 гривень - заборгованість за пенею.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, р/р № НОМЕР_3 в АТ «ТАСкомбанк») судові витрати у розмірі 1323,81 грн.

В задоволенні позовних вимог ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про стягнення з ОСОБА_2 решти сум заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справив апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуваннямп.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя О. В. Іванова