Справа № 758/8757/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Ковбасюк О.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,-

встановив:

Позивач звернулася до Подільського районного суду міста Києва із вказаним позовом, в якому просить встановити факт її проживання з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в період з 01.11.2014 по час відкриття спадщини.

Згідно з ухвалою суду від 28.07.2021 позовну заяву було залишено без руху, оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження судом було встановлено недотримання позивачем правил підсудності при поданні вказаної заяви.

Так, у поданій заявницею заяві зазначено адресу місця її проживання: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Подільського району м. Києва.

Разом з тим, до заяви не додано документів, які підтверджують факт проживання заявниці за вказаною адресою.

Відповідно до інформаційної довідки № 66398867 від 27.07.2021 за даними ІТС «Реєстр територіальної громади м. Києва» ОСОБА_1 на території м. Києва не має зареєстрованого місця проживання.

Згідно з доданою до заяви копією паспорта ОСОБА_1 її місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеній державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Майданником І.В. № 3820/02-31 від 24.09.2020 зазначено, що місцем проживання ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_3 , що територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва.

З огляду на наведене, з метою перевірки підсудності даної заяви Подільському районному суду міста Києва позивачеві було надано строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.

25.08.2021 на виконання вказаної ухвали позивачем подано до суду заяву, в якій вона просить відкрити провадження у даній справі, вказуючи на те, що оскільки заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , крім позивача, подала також відповідач ОСОБА_2 , яка вважає себе спадкоємицею до майна останнього та претендує на його спадщину, то в даному випадку вбачається спір між спадкоємцями, у зв`язку з чим дана позовна заява підлягає розгляду в порядку позовного, а не окремого провадження, та не підлягають застосуванню положення ч.1 ст. 316 ЦПК України щодо підсудності заяви за місцем проживання заявника.

Крім того, позивач вказує на те, що спадкове майно складається з квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , тому позов подано за місцем знаходження спадкового майна, у відповідності до правил виключної підсудності, визначених ч.1 ст. 30 ЦПК України, та із урахуванням роз`яснень, наведених в п.42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ".

Вирішуючи обґрунтованість таких доводів позивача, судом враховується наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, що передбачено п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Разом із цим, згідно із ч.4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається зі змісту та форми поданої заяви, позивачем ОСОБА_1 подано позовну заяву, яка містить вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Водночас, із наведених позивачем в обґрунтування позову обставин вбачається спір про право, оскільки крім позивача заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 подала також відповідач ОСОБА_2 , яка вважає себе спадкоємицею до майна останнього та претендує на його спадщину.

З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що даний позов підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Водночас, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд прийшов до висновку, що дана справа територіально не підсудна Подільському районному суду м. Києва.

Так, статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Зокрема, встановлюючи підхід до тлумачення правових норм, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.07.1995 у справі «Толстой-Милославський» (TolstoyMiloslavsky) проти Сполученого Королівства (скарга №18139/91), визначаючи зміст терміну «передбачений законом» сформулював наступну умову: положення національного законодавства повинні бути настільки ясними, зрозумілими і визначеними, щоб будь-яка людина, за необхідності скориставшись порадою юриста, могла б повністю зрозуміти зміст закону.

Водночас, як свідчить правозастосовна практика Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 20.09.2018 у справі № 902/919/17, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

При цьому виключна підсудність встановлена з метою забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Зазначені у законі суди можуть здійснити такий розгляд, оскільки в районі їх діяльності знаходиться основна маса доказів.

Як на тому наголошено у постанові Верховного Суду у справі № 638/1988/17 від 10.04.2019, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах у справі № 460/4286/16-ц від 23.01.2018 та у справі № 640/16548/16-ц від 16.05.2018, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 Цивільного кодексу України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , предметом позовних вимог є встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

При цьому, будь-яких інших позовних вимог, зокрема, вимог щодо правового статусу нерухомого майна або інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном, позовна заява не містить.

Із урахуванням наведеного, суд вважає, що в даному випадку не підлягають застосуванню правила виключної підсудності, визначені ч.1 ст. 30 ЦПК України, оскільки позовні вимоги не передбачають вирішення судом питань про будь-які, як безпосередні, так і опосередковані, права на нерухоме майно, що входить до складу спадщини.

Крім цього, суд вважає безпідставним посилання позивача на п.42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", оскільки у вказаному пункті постанови Пленуму чітко зазначено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в даному випадку підлягає застосуванню загальне правило підсудності, визначене ч.1 ст. 27 ЦПК України, згідно з яким позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до змісту позовної заяви місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_5 .

Вказана адреса також є зареєстрованим місцем проживання відповідача, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №66398711 від 27.07.2021, наданою на запит Подільського районного суду міста Києва.

Таким чином, зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 за адміністративно-територіальним поділом відноситься до Деснянського району міста Києва.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи те, що місцезнаходження відповідача - фізичної особи встановлено поза межами територіальної юрисдикції (підсудності) Подільського районного суду м. Києва, справа підлягає передачі на розгляд до суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача, яким є Деснянський районний суд міста Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 32, 187, 258-260, 354 ЦПК України,-

постановив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу передати за підсудністю на розгляд Деснянському районному суду міста Києва.

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи з підстав, зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти з дня її складення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. О. Ковбасюк