Справа 524/6908/21
Провадження 2/524/3748/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2021 року Автозаводський районний суд м Кременчука в складі:

головуючого судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання Лапік К.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначає, що в провадженні Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) перебуває виконавче провадження № 65606764 з примусового виконання виконавчого напису № 24886 виданого 19.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С.Згідно вказаного виконавчого напису, з нього стягнуто на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованість у розмірі 27663 грн.

Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис не підлягає виконанню так як він вчинений з порушенням діючого законодавства, сума заборгованості не є безспірною, боржнику не направлялося письмової вимоги стягуавача та документи, які надані для вчинення виконавчого напису не свідчать про безспірність суми заборгованості.

Посилаючись на вказані обставини, а також, щодо порушення приватним нотаріусом Горай О.С. ст.ст. 87,88 ЗУ «Про нотаріат», не направлення письмової вимоги стягуавача про усунення порушень виконання зобов`язань, просить визнати виконавчий напис нотаріуса № 24886 від 19.02.2021 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 29.07.2021 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Автозаводського районного суду м. Кременчука відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.

09.09.2021 року від ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просять відмовити у задоволенні позову. У відзиві представник відповідача зазначає, що позивач належним чином не виконував умови договору, не повернув кошти в строк та на умовах, передбачених договором. З позивачем укладений договір в електронному вигляді з накладенням електронного підпису. Позивач ознайомлений з розміром заборгованості, на його адресу було направлено письмову вимогу про погашення боргу. Оскільки позивач вимоги претензії не виконав, будь-яких заперечень не надав, товариство звернулося до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Вважає, що виконавчий напис вчинений у відповідності до норм закону, а підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню немає. До заяви про вчинення виконавчого напису були надані всі необхідні документи.

Дослідивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Пунктом 3.5 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17.

Судом встановлено, що29.12.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «Лінеура Україна» укладено кредитний договір №387203, за умовами якого позивач отримав грошові кошти у розмірі 7000 грн. строком на 30 днів.

Згідно Договору факторингу № ККЛУ-16112020 від 16.11.2020 року правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Лінеура Україна» за вищевказаним кредитним договором є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

19.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичемвчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 24886, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованість за кредитним договором № 387203 від 29.12.2019 року у сумі 26733 грн., що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 7000 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 15960 грн., строкової заборгованості за штрафами та пенями 3773 грн., суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню 27663 грн.

Даний виконавчий напис нотаріуса перебуває на примусовому виконанні у Автозаводському відділі державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), виконавче провадження № 65606764.

Підставою для вчинення виконавчого напису є кредитний договір №387203 від 29.12.2019 р., укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , за яким останньому надано кредит в розмірі 7000 грн. строком на 30 днів. Сукупна вартість позики за акційною ставкою складає 139,90 % від суми позики (у процентному виразі) або 9793 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування позикою 39,90 % від суми позики (у процентному виразі) або 2793 грн. (у грошовому виразі). Сукупна вартість позики за стандартною ставкою складає 139,90 % від суми позики (у процентному виразі) або 10990 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування позикою 57 % від суми позики (у процентному виразі) або 3990 грн. (у грошовому виразі). Цей кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства.

Так, згідно ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі ( у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію» ). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно до ст. 3 ч.1 п. 5 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Тобто, укладення між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 договору вчинено на підставі положень Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, для одержання вищевказаного виконавчого напису, відповідач не надав приватному нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, оригінал кредитного договору, оскільки останній підписаний в електронному вигляді, а Переліком не передбачено подання копії електронного договору в паперовій формі.

На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх.

Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачем отримана письмова вимога відповідача про усунення порушень зобов`язання.

Крім цього, як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Постанова).

Проте вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постанову Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 визнана судом незаконною та нечинною.

Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Таким чином, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, згідно яких після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється. Що ж стосується нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору, то Великою Палатою Верховного Суду роз`яснено, що після закінчення строку кредитування, права та інтереси позивача в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на зазначені роз`яснення, оскільки виконавчий напис не містить вказівку на період нарахування відсотків та підстави їх нарахування (договірні або відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України) і ці обставини не підтверджуються жодними іншими доказами, обґрунтованість нарахування відповідачем відсотків є недоведеною і, відтак, спірною.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що заборгованість боржника не є безспірною, що свідчить про вчинення виконавчого напису 19.02.2021 року з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ст.ст. 15, 133 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач просив стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання професійної правничої допомоги від 02.06.2021 року, укладений між адвокатом адвокатським бюро «Калінін і партнери» та ОСОБА_1 , додаток № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги, акт виконаних робіт від 16.07.2021 року з детальним описом робіт з зазначенням наданої послуги та кількістю витрачених годин, які відповідають та є співмірними із характером правовідносин, які склалися між сторонами та складністю справи, копії меморіальних ордерів від 04.06.2021 року на суму 4900 грн. та від 07.06.2021 року на суму 100 грн.

Враховуючи те, що позивачем документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму понесених ним витрат на правничу допомогу, у зв`язку з розглядом справи.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1362 грн. сплачений за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8-88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 3-15, 76, 82, 258, 259, 263, 265, 268,273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконаннюпро визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 19.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 24886, яким звернено стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованості у розмірі 27663 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 судові витрати: у повернення сплачених витрат за професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та у повернення сплаченого судового збору у розмірі 1362грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Предоляк