Головуючий суду 1 інстанції - Гавалешко П.С.
Доповідач -Кострицький В.В.
Справа № 433/1880/15-ц
Провадження № 22-ц/810/735/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицький В.В.,

суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на

ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 21 травня 2021 року ухвалену у складі судді Гавалешка П.С. у приміщенні того ж суду, у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі №433/1880/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в:

Короткий виклад обставин справи

11 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Троїцького районного суду Луганської області про стягення заборгованості з ОСОБА_2 у розмірі 215 658,65 грн та судового збору у розмірі 2156,59 грн..

25 вересня 2015 року заочним рішенням позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та постановлено стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у вищезазначеному розмірі.

21 травня 2021 року ухвалою Троїцького районного суду Луганської області прийнято заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа визнано поважними.

Мотивуючи свою ухвалу суд першої інстанції виходив з наступного, заявник був позбавлений можливості пред`явити виконавчий лист до виконання у встановлений законом строк, оскільки заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області по справі № 433/1880/15-ц набрало законної сили 19 лютого 2018 року, а виконавчий лист по вказаній справі було видано 12 квітня 2021 року, тоді як строк пред`явлення виконавчого листа до виконання зазначений до 19.02.2021 року. Суд першої інстанції вважав, що причина пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, рішення суду не виконане, а тому, заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання підлягає до задоволення.

Короткий виклад апеляційної скарги

Не погодившись з такою ухвалою ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 21 травня 2021 року, у справі № 433/1883/про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що мотивувальна частина оскаржуваної ухвали з якої суд першої інстанції робить висновок про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не відповідають фактичним обставинам справи. На думку скаржника, заявник не був позбавлений можливості пред`явити виконавчий лист до виконання у встановлений законом строк, оскільки заявник просто не звертався до суду із заявою про видачу виконавчого листа. Як зазначалося вище, позивач звернувся до Троїцького районного суду Луганської області із заявою про видачу виконавчого листа вже після спливу строку для його пред`явлення. При цьому, суд не зазначає про наявність поважних причин що слугували причиною для звернення до суду через майже 6 (шість) років після ухвалення судового рішення для видачі виконавчого листа. Скаржник виходячи з практики Верховного Суду України у справі № 6-711цс15 зазначає, що за змістом положень частин першої, другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)») виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред`явлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом. За пунктом 4 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», який набрав чинності з 9 березня 2011 року. Виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі. Таким чином, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (див. рішення від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України»). Підпунктом 19.4 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» ГПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Аналогічні правові позиції викладені у постановах КГС ВС від 23.05.2019 у справі № 5023/1702/12, від 21.03.2019 у справі № 11/477-ПД-08, від 21.01.2019 у справі № 916/215/15-г, від 10.09.2018 у справі № 5011-58/9614-2012, від 10.04.2018 у справі № 24/234, від 18.06.2019 у справі № 910/10196/15. Відповідно до вищезазначеного правового висновку перше на, що суди під час розгляду заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання повинні звернути увагу що особа звернулась із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Звертаю увагу, що під час розгляду справи Троїцьким районним судомбули порушені норми процесуального права, якими визначені порядок доказування, способи доказування.

Надмірний формалізм у тлумаченні процесуальних норм є неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 ЄСПЛ. Європейський суд з прав людини досить часто посилається на принцип рівності перед законом і судом у своїх рішеннях, при тому, що засади рівності і змагальності у судовому процесі виведені ним із принципу верховенства права, якому підпорядкована вся Конвенція, та є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції.

Судом не були встановлені наступні обставини: Чи звертається особа із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання в межах строках передбаченого п. 17.4 Розділу VIII Перехідних положень ЦПК України. Чи можуть бути обставини визнані поважними, які зумовили звернення до суду із пропуском процесуальних строків. Чи не є поданням вказаної заяви фактичним зловживанням процесуальними правами. Окрім того, слід зазначити, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки (частина третя статті 27 ЦПК України).Принцип юридичної визначеності, як складова частина конституційного принципу верховенства права, зобов`язує скаржника самостійно цікавитися перебігом розгляду його скарги в суді апеляційної інстанції. Тривала відсутність такого інтересу з боку скаржника свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права та зловживання правом на апеляцію.Згідно з ч. 4 ст. 81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Отже, на думку скаржника, суд першої інстанції при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причини пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обстави об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи які безпосередньо унеможливлювали бо ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Скаржник зауважив, що доводи гр. ОСОБА_1 в ухвалі від 21.05.2021 судом не наводяться, та не досліджувались, що перш за все є порушенням принципу змагальності сторін, рівності усіх учасників судового процесу і відповідного верховенство права.

Доводи інших учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк на адресу Луганського апеляційного суду не надходило, що не заважає апеляційному розгляду в порядку ст. 360 ЦПК України. Апелянт надав суду свої письмові пояснення.

Письмові пояснення

31 серпня 2021 року на поштову адресу Луганського апеляційного суду надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги від ОСОБА_2 ..

Скаржник зазначав, що Троїцький районний суд дійшов до помилкових висновків про наявність підстав для поновлення строку, оскільки не звернув увагу що ОСОБА_1 звернулася із заявою про видачу виконавчого документа після закінчення строку пред`явлення такого виконавчого документа до виконання, та не проаналізував обставини, які вплинули на пропуск строків пред`явлення виконавчого документу. Як вбачається з ухвали від 21.05.2021, рішення від 25 вересня 2015 року у справі № 433/1880/15 набуло чинності лише 19.02.2018 року, тобто через 30 місяців з дня його прийняття. Згідно статті 433ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущеного строку, при розгляді таких заяв суди мають детально досліджувати всі обставини, які вплинули на пропуск строків пред`явлення виконавчих документів до виконання і розглядати їх в сукупності шляхом встановлення відповідного причинно-наслідкового зв`язку. Аналогічний висновок був викладений у правовій позиції у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі N 6-711цс15. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (в редакції чинній на час набрання законної сили рішення 07.04.2014 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. У пункті 1 частини другої статті 22 вказаного Закону передбачено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення. Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Тобто, дія закону та іншого нормативно- правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження". Згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження" свідчить, що положення цього закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності цим законом. Цим пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності . Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі N 640/4782/15-ц. Аналогічний по суті висновок також зроблений і в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі N 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі N 5016/149/2011 (17/6) та у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі N 553/1951/14-ц. Таким чином, для пред`явлення до виконання виконавчого листа згідно заочного рішення Троїцького районного суду Луганської області у справі № 433/1880/15 застосування до спірних правовідносин підлягає закон, що встановлює однорічний строк для пред`явлення виконавчого документа. Для пункту 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону N 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності. Отже, строк для пред`явлення виконавчого листа згідно заочного рішення Троїцького районного суду Луганської області у справі № 433/1880/15 - сплинув 19.02.2019 року, у зв`язку з чим Позивач звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу для примусового виконання поза межами строку, не наводячи жодних причин щодо поважності його пропущення. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене вбачається, що судом без дотримання вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України не дана належна оцінка доказам по справі, не вірно встановлений характер спірних правовідносин і необґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення вимог про поновлення строку. Суд неправильно встановив фактичні обставини, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Крім того, судом не була надана мотивована оцінка кожного аргументу, яке має юридичне значення, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення вимог з огляду на законодавство чи усталену судову практику. Таким чином, ухвалене за наслідками розгляду заяви судове рішення у справі 433/1880/15 від 21.05.2021 не можна вважати законним і обґрунтованим. Враховуючи вищевикладене скаржник просив скасувати ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 21.05.2021р. у справі № 433/1883/15 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Щодо явки сторін

Сторони були повідомлені про час і місце судового засідання шляхом надсилання судових повісток повідомлень на поштові адреси сторін. В судове засідання не з`явились.Сторони належним чином повідомлені про час судового розгляду. Апелянт надав суду заву за якою просив справу розглянути без його участі. Представник позивачки просив суд про перенесення судового розгляду з метою ознайомлення з апеляційною скаргою , судова колегія надіслала представнику матеріали апеляції для ознайомлення , в задоволенні клопотання відмовили так як це не перший судовий розгляд і це право сторін на явку до судового розгляду і строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду вже скінчились.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджуючись з судом першої інстанції встановила, що заочним рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 25 вересня 2015 року в цивільній справі № 433/1880/15-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість безпідставно набутого майна у розмірі 215 658, 65 ( двісті п`ятнадцять тисяч шістсот п`ятдесят вісім) гривень 65 копійок ( еквівалент 10000 доларів США ). Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2156, 59 (дві тисячі сто п`ятдесят шість ) гривень 59 копійок.

На виконання вищевказаного судового рішення Троїцьким районним судом Луганської області, 13.04.2021 року на адресу представника заявника було направлено виконавчий лист.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник був позбавлений можливості пред`явити виконавчий лист до виконання у встановлений законом строк, оскільки заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області по справі № 433/1880/15-ц набрало законної сили 19 лютого 2018 року, а виконавчий лист по вказаній справі був повернутий до суду (а.с.47-48) без подальшого виконання у звязку з порушенням вимог ст.ст.18,20 Закону України " Про виконавче провадження " . В подальшому виконавчий лист було надіслано на адресу представника позивача 13 квітня 2021 року, тоді як строк пред`явлення виконавчого листа до виконання зазначений до 19.02.2021 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що причина пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною так як в матеріалах справи відсутні докази отримання стягувачем виконавчого листа до 16.04.2021 року, суд першої інстанції допустився помилок при складанні виконавчого листа у зв`язку з відсутністю данних про ідентифікацію боржника, на момент розгляду справи рішення суду не виконане, що порушує обовязковість виконання рішення суду, а тому, заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання підлягає до задоволення.

Відповідно до абз. 2 п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України N 11-рп/2012 від 25 квітня 2012 року повне виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом, про що звертає увагу Конституційний Суд України (абзац другий п. 3 мотивувальної частини рішення КС України). Право на отримання кінцевого результату є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися, як складова частина судового розгляду (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Доводи апелянта про непогодження з мотивувальною частиною оскаржуваної ухвали про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не відповідають фактичним обставинам справи є вимогами заявника якими він розпоряджається по своїй волі і не потребують будь якого погодження. Крім того, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання зазначений до 19.02.2021 року і без поновлення строку уу заявника на момент звернення до суду була відсутня можливість подання виконавчого листа до виконання. Тому такі доводи не є слуушними.

Доводи апелянта про те , що зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред`явлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом не заслуговують на увагу так як апелянт не оскаржував заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області по справі № 433/1880/15-ц .

Посиллання апелянта на існуючи правові позиції та пункт 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження" не враховують дату винесення заочного рішення Троїцького районного суду Луганської області по справі № 433/1880/15-ц і ту обставину що положення цього закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності цим законом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, зводяться до власного тлумачення норм законодавства та судової практики, і незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, яким суд надав належну правову оцінку..

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.18, 259,367,374,375,382,384 ЦПК України, апеляційний суд-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 21 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Дата складання повного тексту постанови 02 листопада 2021 року.

Головуючий

Судді: