Ухвала

27 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 242/4286/20

провадження № 61-17214ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., розглянув касаційну скаргу подану адвокатом Кермачем Андрієм Івановичем, як представником ОСОБА_1 , на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 квітня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 15 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним,

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2021 року засобами поштового зв`язку представник

ОСОБА_1 - адвокат Кермач А. І. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 квітня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 15 вересня 2021 року (повний текст складено 20 вересня 2021 року) у справі № 242/4286/20.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Однак в касаційній скарзі ОСОБА_1 передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для оскарження в касаційному порядку судових рішень зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті не викладені.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (рішення ЄСПЛ в справах «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи, що у касаційній скарзі не викладені передбачені чинним

ЦПК України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу на те, що в копії ордеру Серія ХС № 158370, який було додано до касаційної скарги, некоректно зазначено особу, яку представляє адвокат Кермач А. І., зокрема в графі ПІБ особи, які надається правова допомога зазначено - « ОСОБА_1 ».

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу подану адвокатом Кермачем Андрієм Івановичем, як представником ОСОБА_1 , на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 квітня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 242/4286/20, - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, а також особі яка подала скаргу разом з доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович