Справа № 192/1859/20
Провадження № 2/192/171/21
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2021 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Стрельникова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Корота Л.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Мулька А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новопокровської селищної ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що його мати ОСОБА_2 після укладення шлюбу з його батьком ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_4 .

У батьків позивача, крім нього, народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мати позивача ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті якої він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та 03 жовтня 2000 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом серії АВН № 923714.

Інші спадкоємці відмовилися від спадщини після смерті його матері на користь позивача.

Батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , після його смерті позивач, його брат ОСОБА_6 та сестра ОСОБА_5 , як спадкоємці майна ОСОБА_3 прийняли спадщину про, що отримали свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВН № 923709 від 03 жовтня 2000 року, серії АВН № 923713 від 03 жовтня 2000 року, серії АЕВ № 377621 від 14 серпня 2001 року та серії ВАА № 977958 від 27 серпня 2002 року.

Оскільки за життя його матері, він проживав в іншому населеному пункті, а саме з 1970 року знаходився на службі в армії, а коли повернувся одружився та постійно проживав з 1973 року в с. Тритузне, Солонянського району, Дніпропетровської області, тому про право матері на земельну частку (пай) йому не було відомо.

ОСОБА_7 вийшла на пенсію як член колгоспу ім. Леніна (КСП ім. Леніна) у 1979 році, Державний акт на право колективної власності на землю даним колгоспом (КСП) було отримано 24 листопада 1994 року, а мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Останній рік, до дня смерті матері, вона хворіла, майже не вставала з ліжка, потребувала стороннього догляду та допомоги, тому фактично не могла вчасно за життя реалізувати своє право на земельну частку (пай), а саме вчасно звернутися за отриманням сертифікату та в подальшому Державного акту на право власності на земельну частку (пай).

Через тривалий час, під час спілкування з іншими пенсіонерами та членами бувшого колгоспу ім. Леніна (КСП ім. Леніна), восени 2018 року йому стало відомо про право його матері на земельну частку (пай).

У 2019 році ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, щодо питання наявності прізвища ОСОБА_7 у списку громадян-членів КСП та 08 лютого 2019 року згідно відповіді йому стало відомо, що його покійна мати ОСОБА_7 , як член колгоспу ім. Леніна розташованого на території Мопрівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області була включена до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства Додатку № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ДП Сл № 000004 від 24 листопада 1994 року, під номером 79, розмір земельної частки (пай) по КСП ім. Леніна, 5,74 умовних кадастрових га.

ОСОБА_8 вважає, що до складу спадщини ОСОБА_7 також входить право на зазначену вище земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах 5,74, розташовану на території Новопокровської селищної ради.

Дізнавшись про право його покійної матері на земельну частку (пай), яке вона не встигла реалізувати за життя, позивач, як спадкоємець звернувся до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право власності на земельну частку (пай), але постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Оскільки Державний акт на право колективної власності на землю був виданий КСП ім. Леніна Солонянського району Дніпропетровської області 24 листопада 1994 року, а ОСОБА_7 на той час уже перебувала на пенсії за віком, то на момент розпаювання земель КСП ім. Леніна Солонянського району Дніпропетровської області вона була пенсіонером та автоматично членом КСП ім. Леніна і мала право на отримання земельної частки (паю), тому позивач просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі 5,74 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Леніна на території Мопрівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 .

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача Новопокровської селищної ради, який повідомлений належними чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та просив відмови у задоволенні позовних вимог (а.с. 189, 190).

16 грудня 2020 року представником відповідача Новопокровською селищною радоюнадано відзив відповідно до якого вважають, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_7 за життя сертифікат на право на земельну частку не виготовлявся та не видавався, а інших документів які б підтверджували право спадкодавця на отримання земельної частки (паю) члена колгоспу ім. Леніна, розташованого на території Мопрівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, позивачем не надано. 03 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , як спадкоємцеві, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7 було достовірно відомо про склад спадкового майна. Позивачем протягом 20 років не вчинено жодних дій, щодо визнання за ним права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, як і не вказано в позовній заяві і не доведено виняткових обставин, які б перешкоджали упродовж установленого законодавством строку звернутися до суду як спадкоємця за захистом своїх прав, у зв`язку з чим просили відмовити в задоволенні позову із закінченням строку позовної давності (а.с. 76-79).

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про одруження виданого повторно 19 квітня 1956 року, російською мовою, Новопокровским сельским советом с. Новопокровка, 22 лютого 1946 року, російською мовою, ОСОБА_9 уклав шлюб з, російською мовою, ОСОБА_10 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_4 (а.с. 19).

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_1 виданого 28 листопада 1949 року, російською мовою, Письмичевским сельским советом Новопокровского района, батьками, російською мовою, ОСОБА_1 є: російською мовою ОСОБА_9 , ОСОБА_11 (а.с. 18, 158, 173).

Як вбачається з військового квитка серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 знаходився на військовій службі з 13 листопада 1970 року по 03 вересня 1973 року (а.с. 23-25).

З протоколу № 13 засідання правління колгоспу ім. Леніна, яке відбулося 05 липня 1979 року вбачається, що постановили зобов`язати ОСОБА_12 оформити на пенсію за віком ОСОБА_13 (а.с. 49, 50).

Згідно довідки колгоспу ім. Леніна від 21 вересня 1979 року, ОСОБА_7 перебувала членом колгоспу ім. Леніна з 01 січня1952 року по 31 грудня 1979 року (а.с. 53).

Відповідно до представлення № 40 від 21 вересня 1979 року, правління і колгоспна рада соціального забезпечення колгоспу ім. Леніна представляють для призначення пенсії по старості члена колгоспу ОСОБА_13 , стаж роботи в колгоспі 22 роки (а.с. 52).

Як вбачається з рішення № 1 про передачу земель у колективну власність сільськогосподарському підприємству ім. Леніна Мопрівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області 2-га сесія ХХІІ скликання, вирішили передати у колективну власність землю для ведення сільськогосподарського виробництва колективному сільськогосподарському підприємству ім. Леніна 3782,1 га та використовувати передані землі згідно цільового призначення (а.с. 68).

З державного акту на право колективної власності на землю КСП ім. Леніна серії ДП Сл № 000004 від 24 листопада 1994 року вбачається, що ОСОБА_7 була включена до списку членів КСП (а.с. 59-61).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 04 грудня 1995 року Мопрівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 30, 155).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ААА № 119353 від 26 березня 1996 року, посвідчене державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Супруненко А.М., зареєстроване в реєстрі № 3007, ОСОБА_1 отримав спадщину, а саме компенсаційні виплати за рахунок коштів ФРГ в розмірі 600 ДМ, після смерті ОСОБА_13 (а.с 154).

Як вбачається з рішення про зміну адреси житлового будинку та присвоєння адреси земельній ділянці в селі Суданівка виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 18 грудня 2017 року, змінено адресу житлового будинку, який належить в рівних долях ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 та присвоєно адресу земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 та розташована за адресою: с. Суданівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, присвоїти адресу АДРЕСА_1 (а.с. 36).

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого 03 грудня 1999 року Мопрівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 29, 172).

Згідно повідомлення відділу у Солонянському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 27/115-19 від 08 лютого 2019 року, ОСОБА_7 включена до списку до Державного акту на право колективної власності на землю серія ДП Сл № 000004 від 24 листопада 1994 року колишнього КСП ім. Леніна на території Мопрівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області та значиться за № 79 (а.с. 58).

Як вбачається з архівної довідки архівного сектору Солонянської районної державної адміністрації № Ш-02 від 12 квітня 2019 року, колгосп ім. Леніна с. Мопрівське Солонянського району був створений у 1950 році в результаті об`єднання колгоспів «20-річчя Жовтня», «Товарищеский труд» с. Товтруд, «Україна» с. Малозахарине. Документи об`єднаного колгоспу до 1955 року в архів на зберігання не передавалися, їх місцезнаходження архіву невідоме (а.с. 44).

Відповідно до архівної довідки Комунальної установи «Трудовий архів Солонянського району» № Ш-13 від 15 квітня 2019 року, по документах архівного фонду Колгосп ім. Леніна в книзі обліку трудового стажу та заробітку колгоспників значиться « ОСОБА_14 » - так в документах. По наявних документах працювала з 1952 року по 1970 рік, так в документах (а.с. 47).

Даний факт підтверджується книгою обліку трудового стажу і заробітку колгоспника (а.с. 48).

Згідно архівної довідки архівного сектору Солонянської районної державної адміністрації № М-24 від 11 травня 2020 року, відповідно даних довідника з реорганізації Солонянської райдержадміністрації КСП «Колос» Солонянського району (правонаступник колгоспу ім. Леніна) було перереєстроване у виробничий сільськогосподарський кооператив (ВСК) «Товтруд» 25 липня 2000 року (а.с. 45).

Відповідно до довідки Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 19 червня 2020 року, згідно відомостей ЄДР відомості про юридичну особу КСП «Прогрес» відсутні, щодо юридичної особи ВСК «Товтруд» згідно відомостей ЄДР значиться інформація, що вона припинена 27 лютого 2012 року (а.с. 46).

Як вбачається з акту підтвердження фактичного місця проживання, складеного старостою села Тритузне, Солонянського району, Дніпропетровської області в присутності представників громадськості від 01 вересня 2020 року, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 , разом з дружиною ОСОБА_15 , зі слів сусідів та односельчан ОСОБА_1 проживає за вказаною адресою з 1973 року (а.с. 22).

Даний факт підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні, будинку осіб виконавчого комітету Солонянської селищної ради № 2477 від 15 вересня 2020 року (а.с. 26).

Згідно довідки виконавчого комітету Новопокровської селищної ради № 730 від 17 вересня 2020 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 1955 року по 1995 рік згідно погосподарської книги (а.с. 37).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВН № 923714 від 03 жовтня 2000 року, посвідчене державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Супруненко А.М., зареєстроване в реєстрі № 3596, ОСОБА_1 отримав спадщину, а саме приватизовану земельну ділянку розміром 5500 м2, що знаходиться в с. Суданівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, яка надана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, після смерті ОСОБА_13 (а.с 31, 161).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВН № 923709 від 03 жовтня 2000 року, посвідчене державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Супруненко А.М., зареєстроване в реєстрі № 3592, в рівних долях ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 отримали спадщину, а саме житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , розташованого на приватизованій земельній ділянці розміром 5500 м2, грошовий внесок з усіма видами компенсацій, що знаходиться на зберіганні у філіалі ощадбанку №3002/031 с. мопрівське, Солонянського району, Дніпропетровської області на рахунку № НОМЕР_5 , після смерті ОСОБА_3 (а.с 32, 177).

Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВН № 923713 від 03 жовтня 2000 року, посвідчене державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Супруненко А.М., зареєстроване в реєстрі № 3592, в рівних долях ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 отримали спадщину, а саме житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , розташованого на приватизованій земельній ділянці розміром 5500 м2, грошовий внесок з усіма видами компенсацій, що знаходиться на зберіганні у філіалі ощадбанку №3002/031 с. мопрівське, Солонянського району, Дніпропетровської області на рахунку № НОМЕР_5 , після смерті ОСОБА_3 (а.с 33).

З свідоцтва про право на спадщину за законом серії АЕВ № 377621 від 14 серпня 2001 року, посвідчене державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Супруненко А.М., зареєстроване в реєстрі № 3696, в рівних долях ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 отримали спадщину, а саме земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом серії ДП № 0249776, що знаходиться в с. Мопрівське у володінні КСП «Колос», Солонянського району, Дніпропетровської області розміром 5,74 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості), після смерті ОСОБА_3 (а.с 34, 179).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАА № 977958 від 27 серпня 2002 року, посвідчене державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Супруненко А.М., зареєстроване в реєстрі № 3958, в рівних долях ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 отримали спадщину, а саме пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства «Колос», Солонянського району, Дніпропетровської області вартістю 11859 грн. 00 коп., після смерті ОСОБА_3 (а.с 35, 182).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 квітня 2020 року нотаріуса Солонянської районної державної нотаріальної контори Супруненко А.М., відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно померлої (а.с. 57, 166).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

Відповідно до Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» - установити, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Статтею 5 ЗК України (в редакції станом на час спірних правовідносин) передбачено, що суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» внесено зміни до у Законі України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» ст. 13 викладено в такій редакції - нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження.

У разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.

Також зазначений Закон України добавлено ст. 141 такого змісту - у разі якщо власники земельних часток (паїв) після розподілу земельних ділянок, що підлягали паюванню, до 1 січня 2019 року не прийняли рішення про розподіл інших земель, що залишилися у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, що не було припинено як юридична особа, та якщо такі землі не передані у власність у порядку, визначеному законом, розподіл таких земель проводиться згідно з вимогами цієї статті за згодою більшості осіб, визначених абзацами другим - четвертим частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю). Організація розподілу земель, що залишилися у колективній власності, здійснюється сільською, селищною, міською радою, на території якої такі землі розташовані.

Розподіл між власниками земельних часток (паїв) та їх спадкоємцями земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок, має бути здійснений до 1 січня 2025 року.

Враховуючи, вказані норми, а також підстави позову позивача, суд зауважує таке.

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Як вбачається зі змісту позову позивача, він обґрунтовує свій позов саме до Новопокровської селищної ради, оскільки саме на підставі рішення вказаного органу місцевого самоврядування може бути виділено в натурі земельна ділянка особі, яка має право на земельну частку (пай).

Разом з тим, позивачем заявлено позов про визнання за ним її права на земельну частку (пай), якої на його думку безпідставно його померлої матері ОСОБА_7 було позбавлено, а не про виділення йому земельної частки (пай) в натурі.

При цьому, будь-яких відомостей про те, який статус на даний час колективного сільськогосподарського підприємства ім. Леніна - ліквідовано чи реорганізовано, а також чи перейшли землі КСП ім. Леніна у відання Новопокровської селищної ради, чи залишились вказані землі у колективній власності чи у власності іншої особи, позивачем суду не надано.

Тому суд вважає, що ні позивачем, ні її представником не доведено суду в судовому засіданні належність відповідачаНовопокровської селищної ради за вимогами позивача.

Суд не приймає доводи позивача та її представника, про те, що Новопокровською селищною радою повинно вирішуватись питання про виділення земельної ділянки в натурі, тому дана особа, повинна відповідати за позовом, оскільки по-перше позивачем не ставиться питання про виділення йому земельної ділянки в натурі, а по друге вказана особа жодним чином не вирішувала питання про паювання земель КСП ім. Леніна і не приймала відповідних рішень.

Такими чином, враховуючи зазначене, суд вважає, що оскільки позивачем та її представником належним чином не обґрунтовано позовні вимоги до відповідача Новопокровської селищної ради, не повідомлено суду всіх обставин по справі, тому суд вважає, що вимоги позивача є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим в задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 КПК України, покладаються на позивачку.

На підставі викладеного, ст. 5 ЗК України (станом на час спірних правовідносин, ст.ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року), Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 , яка мешкає: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 до Новопокровської селищної ради, яка розташована: смт Новопокровка, Солонянського району, Дніпропетровської області, вул. Миру, буд. 11, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 04339646 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом відмовити.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02 листопада 2021 року.

Головуючий: суддя Стрельников О.О.