ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

20 жовтня 2021 року

м. Харків

справа № 621/119/21

провадження № 22-ц/818/5354/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Тичкової О.Ю., Маміної О.В.,

за участю секретаря судових засідань Гармаш К.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності в порядку поділу спільного майна, в якому позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частку в спільному майні, яке було придбане за рахунок спільних коштів під час проживання однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 07 липня 2021 року, постановлену суддею Шаховою В.В., -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності в порядку поділу спільного майна, в якому позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частку в спільному майні, яке було придбане за рахунок спільних коштів під час проживання однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17 лютого 2021 року відкрито провадження у справі.

06 липня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Заборонено ОСОБА_2 відчужувати спірне нерухоме майно, а саме будинок АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвали нову постанову про відмову в задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заходи забезпечення позову є неспівмірними із заявленими позовними вимогами. Крім того, позивачем не було надано суду жодного належного та допустимого доказу, що існує реальна загроза невиконання рішення суду у разі задоволення позову.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем заявлено вимоги щодо встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності в порядку поділу спільного майна, а тому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З позовної заяви вбачається, що предметом спору є вимоги щодо встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності в порядку поділу спільного майна.

В своїй позовній заяві, ОСОБА_1 просить, зокрема, визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд якщо є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача забезпечує такі вимоги відповідним видом забезпечення.

З огляду на викладене та враховуючи межі заявлених вимог та вимоги чинного законодавства, колегія суддів вважає частково обґрунтованими вимоги позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, співмірними та достатніми заходами забезпечення у цій справі є заборона відчужувати спірне нерухоме майно, а саме 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 .

Відчуження відповідачем спірного майна унеможливить виконання рішення суду та обраний позивачем спосіб захисту втратить ефективність.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції зміні, заява про забезпечення позову частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 376, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 07 липня 2021 року змінити.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 відчужувати спірне нерухоме майно, а саме 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови виготовлено 01 листопада 2021 року