ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8739/21 Справа № 201/2656/21 Суддя у 1-й інстанції - Наумова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі

апеляційні скарги ОСОБА_1

на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2021 року про повернення зустрічної позовної заяви

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та про відшкодування збитків, які виникли в результаті перешкоджання в користуванні власністю,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та про відшкодування збитків, які виникли в результаті перешкоджання в користуванні власністю.

31.05.2021 року до суду першої інстанції надійшла від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Якубук М.В. зустрічна позовна заява за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на оплату житлово комунальних послуг.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2021 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на оплату житлово комунальних послуг.

Роз`яснено позивачу за зустрічним позовом право звернутися з вказаним позовом у загальному порядку.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на оплату житлово комунальних послуг разом із доданими матеріалами повернуто відповідачці ОСОБА_1 .

З такою ухвалою не погодилася ОСОБА_1 , та звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду та вирішення питання про прийняття зустрічного позову.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Сторони по справі повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Судом встановлено, що у березні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та про відшкодування збитків, які виникли в результаті перешкоджання в користуванні власністю.

В поданому позові ОСОБА_2 просив суд вселити його в квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 91 кв.м., житловою 60,8 кв.м., яка складається з 1 - вітальні площею 29,8 кв. м., 2 шафи площею 0,4 кв.м., 3 шафи площею 0,6 кв.м., 4 шафи площею 0,6 кв.м., 5 - житлової площею 17,0 кв.м., 6 шафи площею 0,3 кв.м., 7 - коридору площею 3,9 кв.м., 8 - шафи площею 0,3 кв.м., 9 - шафи площею 0,6 кв.м., 10 - житлової площею 14,0 кв.м., 11 санвузла площею 6,5 кв.м., 12 - кухні площею 13,3 кв.м., І -балкона площею 0,5 кв.м., ІІ лоджії площею 3,2 кв.м. із встановленням наступного порядку користування квартирою: в користування ОСОБА_2 виділити житлову кімнату 1 - вітальню площею 29,8 кв.м. та житлову кімнату 5 житловою площею 17,0 кв.м., а також лоджію ІІ площею 3,2 кв.м.; в користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату 10 житлової площею 14,0 кв.м., а також балкон І площею 0,5 кв.м.; в загальному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити 3 - шафи площею 0,6 кв.м. , 4 - шафи площею 0,6 кв.м., 6 - шафа площею 0,3 кв.м., 7 - коридору площею 3,9 кв.м., 8 - шафи площею 0,3 кв.м., 9 - шафи площею 0,6 кв.м., 11 санвузла площею 6,5 кв.м., 12- кухні площею 13,3 кв.м.

Також, просив стягнути з ОСОБА_1 збитки, які виникли в результаті перешкоджання в користуванні власністю у розмірі 468 000,00 грн.

31 травня 2021 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат на оплату житлово комунальних послуг, у якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 витрати на оплату житлово комунальних послуг у розмірі 39 858,50 грн.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про те, що повертаючи зустрічний позов, суд першої інстанції не врахував взаємопов`язаності зустрічного позову із первісним, доцільності їх спільного розгляду, можливості зарахування вимог цих позовів, що призвело до позбавлення апелянта права на ефективний захист порушених прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до вимог ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зазначена стаття встановлює окремі умови прийняття до розгляду зустрічного позову, тобто вона вказує на один із способів захисту відповідача проти пред`явленого до нього позову.

Способами захисту проти позову можуть бути: невизнання позову, заперечення проти нього і зустрічний позов. Зустрічний позов - це активний захист проти позову. Зустрічним позовом є позов первісного відповідача до первісного позивача. Зустрічний позов в залежності від ситуації може бути найбільш дієвим засобом захисту відповідача проти позову, тому що спрямований на повне чи часткове виключення підстав первісного позову.

Задоволення зустрічного позову зазвичай повністю або частково виключає задоволення первісного позову.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що об`єднання даних позовів в одне провадження та спільний розгляд вищезазначених позовів є недоцільним, оскільки, позови містять різний зміст вимог, які регулюються різними нормами права, обставини, які підлягають доказуванню, а їх спільний розгляд може ускладнити вирішення справи та призведе до порушення строків розгляду справ.

Також, вимоги по зустрічному позову не виникають з одних правовідносин з первісним позовом і при задоволенні одного позову не виключає повністю або частково задоволення іншого позову.

Проте, апелянт не позбавлений права у майбутньому звернутися до суду з відповідним позовом в загальному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення зустрічної позовної заяви заявнику, а тому ухвала суду відповідає вимогам закону і підстав для її скасування немає.

Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, які судом правильно застосовані.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального права.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,379,381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2021 року про повернення зустрічної позовної заяви залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 28 жовтня 2021 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова