Справа № 464/6932/21
пр.№ 2/464/1856/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/6932/21

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_6вимоги: розірвання шлюбу

Обставини справи

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова в порядку цивільного судочинства із позовом, в якому просить розірвати шлюбу з відповідачем, зареєстрований 08 липня 2014 року, покликаючись на припинення сімейних стосунків.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони проти такого порядку розгляду справи не заперечили.

Відповідачем до суду подано відзив (заяву), де остання зазначає про одержання нею позовної заяви про розірвання шлюбу, неможливість подальшого збереження шлюбу, дачу згоди на його розірвання, що відповідає її волі і бажанню.

Позивач категорично заперечив можливість примирення, просив шлюб розірввати, про що подав додатково письмову заяву.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст.21 СК України).

Судом встановлено, що сторони: ОСОБА_6 (до зміни імені прізвище позивача « ОСОБА_6 » (свідоцтво про зміну імені віл 05.11.19. а.з. № 113)) та (дошлюбне прізвище відповідача « ОСОБА_6 », в подальшому зміна прізвища на « ОСОБА_6 » і « ОСОБА_6 ») ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 08 липня 2014 року у Франківському відділі ДРАЦС РС ЛМУЮ, актовий запис № 400 (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 від 08 липня 2014 року). У шлюбі мають двох малолітніх дітей, 2014 р.н. та 2016 р.н.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України).

У ч.3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.112 СК України).

Отже можна зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності згоди чоловіка чи жінки на такий союз не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Позивач у позові покликається, що у шлюбі з відповідачем з часом стали виникати непорозуміння, оскільки виявились з різними поглядами на життя. У сім`ї відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Спроби помиритись результату не дали. Останні два роки проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть.

Наведене свідчить, що вільної згоди на такий союз як шлюб між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечать інтересам позивача, а шлюб існує формально. Підстав сумніватися у волевиявленні позивача немає, з урахуванням подання додаткової заяви про задоволення позову. Відповідач також у своїй письмовій заяві настояла на розірванні шлюбу з неможливістю примирення. Відомості, які б спростовували висновок суду чи свідчили про наявність перешкод для задоволення позову, відсутні. Надання строку для примирення за встановлених обставин є недоцільним. Шлюб слід розірвати, задоволивши вимоги позивача.

Відповідачем у порядку ст.113 СК України не заявлено про відновлення дошлюбного прізвища.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст.114 СК України).

Судові витрати

Розподіляючи судові витрати, в порядку ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 908,00 грн судового збору, сплаченого при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , зареєстрований 08 липня 2014 року у Франківському відділі ДРАЦС РС ЛМУЮ, актовий запис № 400.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 908,00 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 29 жовтня 2021 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя О.В.Тімченко