справа № 752/513/21 головуючий у суді І інстанції Ольшевська І.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 11 липня 2007 року у розмірі 10 957 грн. 08 коп. станом на 27 жовтня 2020 року, яка складається з 7 293 грн. 72 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 3 663 грн. 36 коп. заборгованості за простроченими відсотками.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернувся до позивача та підписав заяву б/н від 11 липня 2007 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 21 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При підписанні заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява на отримання кредиту разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується його підписом у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Проте, відповідачем умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість перед банком.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 17 травня 2021 рокупозов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 7 293 грн. 72 коп. заборгованості за тілом кредиту.В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що на підтвердження того, що сторони погодили оплату процентів за користування кредитними коштами, а також розмір процентної ставки до суду надано до суду заяву від 11 липня 2007 року, в якій зазначено розмір базової процентної ставки - 1,9 % на місяць. Сторонами при укладенні договору були досягнуті усі істотні умови договору. Позивач посилається на ряд постанов Верховного Суду, відповідно до яких наявність узгодження між сторонами базового розміру процентної ставки є підставою для задоволення вимог із стягнення заборгованості за процентами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 11 липня 2007 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.14).

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 11 липня 2007 року станом на 27 жовтня 2020 рокускладає 10 957 грн. 08 коп., з яких: 7 293 грн. 72 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3 663 грн. 36 коп. - заборгованість за простроченими відсотками(а.с.11).

Ухвалюючи рішення в частині відмови у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява-анкета від 11 липня 2007 року не містить положень щодо розміру процентів, а Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису відповідача.

Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що відповідачу було надано у користування кредитну картку, у подальшому кредитний ліміт збільшився до 21 600 грн.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідку з номерами виданих ОСОБА_1 кредитних карток, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, виписку за договором станом на 29 жовтня 2020 року.

Суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом і в цій частині рішення суду відповідачем не оскаржується.

АТ КБ «Приватбанк» оскаржує рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками вважаючи, що суд першої інстанції безпідставно не стягнув їх на користь позивача.

З наявної у матеріалах справи анкети-заяви від 11 липня 2007 року, яка містить підпис позичальника, вбачається, що базова відсоткова ставка становить 1,9 % в місяць.

Тобто, як вірно зазначає в апеляційній скарзі позивач, між сторонами узгоджені умови договору, зокрема, в частині процентів за користування кредитом.

Разом з тим, з наданого суду розрахунку заборгованості (а.с.11) вбачається, що станом на 27 жовтня 2020 року заборгованість за процентами за простроченим кредитом розрахована наступним чином:

86,4 % річних, або 7,2 % у місяць, за період з 01 липня 2019 року по 29 лютого 2020 року;

43,2 % річних, або 3,6 % у місяць, за період з 01 березня 2020 року по 31 липня 2020 року;

42 % річних, або 3,5 % у місяць, за період з 01 серпня 2020 року по 27 жовтня 2020 року.

Отже, позивач надав суду розрахунок заборгованості, в якому заборгованість за простроченими процентами нарахована на умовах, які сторонами узгоджені не були.

Саме з цих підстав позовні вимоги банку в частині стягнення відсотків не підлягають задоволенню, а не з підстав неузгодження між сторонами їх розміру, як зазначив суд першої інстанції.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відсотків, суд першої інстанції відмовив у їх стягненні, при цьому, виходив з невірних мотивів. Суд першої інстанції не звернув уваги, щоанкета-заява від 11 липня 2007 року містить базову відсоткову ставку. Проте, у розрахунку заборгованості банк застосував відсоткову ставку, яка сторонами узгоджена не була, а, відтак, сума відсотків, які просить стягнути банк, не відповідає відсотковій ставці, яка визначена сторонами.

У той же час, оскаржуючи рішення суду з зазначених мотивів, банк не подав апеляційному суду розрахунку у відповідності до відсоткової ставки, яка визначена договором. Зазначений розрахунок через змінний характер заборгованості апеляційний суд здійснити можливості не має.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Згідно з вимогами ст. 376 ЦПК України підставами для зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог відповідачем не оскаржувалося, а, відтак, в апеляційному порядку не переглядається.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.