Справа № 562/1361/21
провадження №2-ві/562/7/21
У Х В А Л А

"29" жовтня 2021 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

за участю секретаря судових засідань Парфенюк Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунів Рівненської області ОСОБА_1 про відвід судді в цивільній справі за її позовом до Комунального закладу «Здолбунівський геріатричний пансіонат» Рівненської обласної ради про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

У провадженні судді Здолбунівського районного суду Рівненської області Мички І.М. знаходиться цивільна справа №562/1361/21 за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Здолбунівський геріатричний пансіонат» Рівненської обласної ради про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

28 вересня 2021 року ОСОБА_1 подала заяву про відвід головуючому в справі судді Мичці І.М. На обґрунтування заяви зазначає, що на суд зобов`язав відповідача надати штатний розпис Комунального закладу «Здолбунівський геріатричний пансіонат» Рівненської обласної ради від 18 вересня 2020 року, однак до цього часу витребувані документи не надані, що унеможливлює розгляд справи. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи передбачені цим Кодексом заходи процесуального примусу, які у даній справі не були застосовані, через що у позивача виник сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 жовтня 2021 року заява ОСОБА_1 про відвід судді визнана необґрунтованою та справу для вирішення заявленого відводу передано іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначеному в порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлений відвід не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно положень ч.1 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до положень частин 7, 8 ст.40 ЦПК України вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Пунктом 5 ч.1 ст.36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Олександр Волков проти України» від 09 квітня 2013 року (заява № 21722/11), зазначається, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно із: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 рішення).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), п.п. 49, 50). Тест об`єктивності передбачає встановлення того, чи наявні доказані факти, які можуть викликати сумніви у неупередженості (рішення у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), п. 45). При цьому, при визначенні наявності законних підстав сумніватися у безсторонності певного судді позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, вирішальним є те, чи є відповідні побоювання виправданими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44).

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується доки не встановлена на підставі доказів наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді.

З роз`яснень, які містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення містяться в ч.4 ст.36 ЦПК України.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді Мички І.М. зводиться до незгоди сторони з прийнятими процесуальними рішеннями при вирішенні клопотань учасників справи, проте доказаних фактів, які б доводили наявність сумніву в об`єктивності та неупередженості судді Мички І.М. не наведено, а тому в задоволені відводу слід відмовити.

Керуючись ст.ст.36, 37, 40 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволені заяви ОСОБА_1 про відвід судді Мички Ігоря Миколайовича головуючого в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Здолбунівський геріатричний пансіонат» Рівненської обласної ради про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: