ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1524/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №691/849/20 Категорія: 314000000 Савенко О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Новікова О.М., Бондаренка С.І.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 07 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що 27 січня 1997 року зроблено запис до Книги актів цивільного стану за №9 та видано свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 , внаслідок чого відкрилася спадщина на його майно та майнові права.

На підставі ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) його майно успадкувала ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке видане нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори 14 листопада 1997 року.

ОСОБА_3 за життя, відповідно до ст.ст.541,542 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Городишенського району Черкаської області за яким на випадок смерті все своє майно заповіла йому.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, про що 12 листопада 2003 року зроблено запис до Книги актів цивільного стану за №65 та видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 Серії НОМЕР_2 , внаслідок чого відкрилася спадщина на її майно та майнові права.

Він реалізував право спадкоємця, звернувся з відповідною заявою за місцем відкриття спадщини та 19 грудня 2005 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

У червні 2020 року від службових осіб Держгеокадастру у Городищенському районі дізнався, що ОСОБА_2 після смерті якого спадкоємцем була ОСОБА_3 , був внесений до Списку долученого до Державного Акту на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства «Вільшанка», згідно рішення Вільшанської селищної ради народних депутатів від 28 липня 1995 року №4-22. Проте зборами уповноважених КСП «Вільшанка» був виключений по причині відсутності спадкоємців.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах КСП «Вільшанка» в адміністративних межах смт. Вільшана Городищенського району Черкаської області в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , набуте ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 07 червня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у даному випадку до спадкоємця ОСОБА_3 не переходить право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 , як не було оформлено відповідним чином. Зазначена позиція суду узгоджується із роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 (п.3.5), що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу, а позовні вимоги позивача взагалі стосуються лише визнання спочатку самого права на земельну частку (пай).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи, що рішення ухвалене з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга, крім доводів викладених у позовній заяві, мотивована тим, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права на об`єкти нерухомості, - є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Отже, ОСОБА_3 у встановленому законом порядку набула права на земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_2 .

Відповідно до частин першої-четвертої, восьмої статті 5 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року, чинного на час виготовлення на ім`я ОСОБА_2 сертифіката на земельну частку (пай), земля може належати громадянам на праві колективної власності. Кожен член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 Указу №720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, все майно, яке належало ОСОБА_2 перейшло до ОСОБА_3 , а вже після неї до позивача.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що відповідно до свідоцтв про народження від 07 серпня 1947 року та ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , а ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 , їх батьками в графі «батько» вказано ОСОБА_5 , та в графі «мати» - ОСОБА_6 (а.с.75-76).

В червні 1939 року ОСОБА_7 та ОСОБА_4 вступили у шлюб, про що 14 листопада 1997, як зазначено у свідоцтві про шлюб, змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с.76).

23 січня 1997 року відповідно до свідоцтва про смерть від 27 січня 1997 року виданого Вільшанською селищною радою, помер ОСОБА_2 , про що 27 січня 1997 року зроблено запис до Книги актів цивільного стану за №9 та видано свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 (а.с.75).

Довідкою-характеристикою, виданій ОСОБА_3 23 вересня 1997 року Черкаським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації управління житлово-комунального господарства Черкаської обласної державної адміністрації, підтверджено належність жилого будинку у АДРЕСА_1 ОСОБА_2 (а.с.78).

14 листопада 1997 року ОСОБА_3 подала заяву до Городищенської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва на право на спадщину за законом на спадкове майно у виді жилого будинку з надвірними спорудами після смерті брата ОСОБА_2 (а.с.74).

14 листопада 1997 року ОСОБА_3 , проживаюча АДРЕСА_1 , як сестра, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , брата, ОСОБА_2 , яке складалося з жилого будинку з надвірними будівлями, розташованого у АДРЕСА_1 на земельній ділянці держфонду (а.с.80).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, про що 12 листопада 2003 року зроблено запис до Книги актів цивільного стану за №65 та видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 Серії НОМЕР_2 , внаслідок чого відкрилася спадщина (а.с.8).

На підставі заповіту посвідченого секретарем виконкому Вільшанської селищної ради 03 листопада 2003 року за реєстровим №368 спадкоємцем майна ОСОБА_3 у виді «хата, земля та державний акт на право приватної власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) і все моє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати мені на день смерті і на що я за законом матиму право заповідаю ОСОБА_1 » (а.с.55).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане державним нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори 14 листопада 1997 року, ОСОБА_3 була сестрою ОСОБА_2 та успадкувала від нього житловий будинок з надвірними будівлями, розташований у АДРЕСА_1 на земельній ділянці держфонду (а.с.5).

05 березня 2004 року ОСОБА_9 повідомив письмовою заявою нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 (а.с.62).

У довідці від 05 грудня 2005 року виданій Вільшанською селищною радою, ОСОБА_9 вступив до управління спадковим майном померлої, а саме: розпорядився майном покійної, взяв її особисті речі (а.с.69).

19 грудня 2005 року ОСОБА_1 звернувся до Городищенської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на майно у виді приватизованої земельної ділянки, права власності на майновий пай та грошові заощадження з належними відсотками та компенсацією (а.с.61).

Спадкове майно на яке видано свідоцтво складалося із земельної ділянки розміром 1,85 га на території Вільшанської селищної ради і була передана померлій для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного Акта на право приватної власності на землю Серії ЧР №158, виданого Вільшанською селищною радою 15 травня 2001 року; права власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Вільшанка», належного померлій на підставі свідоцтва Серії НОМЕР_3 , виданого Вільшанською селищною радою 24 грудня 2004 року; грошових заощаджень в сумі 20077,45 грн з належними відсотками та компенсацією по них у ТВБВ №3278/021 смт. Вільшана філії Городищенського відділення №3278 ВАТ «Ощадбанк» на рахунках № НОМЕР_4 , що належали померлій на підставі довідки №847 від 05 грудня 2005 року (а.с.71).

У листі відділу у Городищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 14 липня 2020 року зазначено, що ОСОБА_2 включений до Списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства до Державного Акту на право колективної власності на землю Серії ЧР №12, реєстраційний номер 12 від 02 листопада 1995 року, виданого КСП «Вільшанка» смт. Вільшана Городищенського району (а.с.9-13).

За змістом Витягу з протоколу №1 зборів уповноважених КСП «Вільшанка» від 6 лютого 1998 року виключено з Списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства до Державного Акту на право колективної власності на землю Серії ЧР №12, реєстраційний номер 12 від 02 листопада 1995 року, виданого КСП «Вільшанка», людей, які померли і в них немає спадкоємців, в тому числі ОСОБА_2 (а.с.15).

Із листа відділу у Городищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 10 вересня 2020 року, ОСОБА_2 виготовлявся Сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП «Вільшанка» Серії ЧР №0179758 р-н 666 від 11 лютого 1997 року, але відповідно до протоколу №1 зборів уповноважених КСП «Вільшанка» від 6 лютого 1998 року, було прийнято рішення про виключення гр. ОСОБА_2 зі списку людей з формулюванням «які померли і в них немає спадкоємців», тобто вказаний сертифікат був анульований (а.с.32).

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Згідно зі статтею 548 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У справі, яка переглядається установлено, що на ім`я ОСОБА_2 видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) КСП «Вільшанка» серії ЧР №0179758 р-н 666 від 11.02.1997 року.

Однак, відповідно до протоколу №1 зборів уповноважених КСП «Вільшанка» від 06 лютого 1998 року, було прийнято рішення про виключення громадянина ОСОБА_2 зі списку осіб, які померли і в них немає спадкоємців.

Вищевказаний сертифікат був анульований.

ОСОБА_3 свої права на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_2 з 1997 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 не заявляла, жодних дій на отримання земельного паю після смерті брата не вчиняла.

Таким чином, за життя за спадкодавцем ОСОБА_3 не було визнано права на земельну частку (пай) в КСП «Вільшанка» смт. Вільшана Городищенського району, в порядку спадкування після смерті її брата ОСОБА_2 , у зв`язку з чим на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , спірна земельна частка (пай) не входила до спадкового майна.

Установивши, що право, яке просить визнати за ним позивач у порядку спадкування, ОСОБА_3 як спадкодавець за життя не набула, спадкоємцем якої він є, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

За таких обставин, є обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) у порядку спадкування, оскільки позивачем не надано доказів про те, що ОСОБА_3 , як його спадкодавець набула таке право за життя.

Колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, а тому судове рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно з вимогами ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 07 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2021 року.

Судді: