Справа №949/926/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

19 жовтня 2021 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

за участю секретаря судового засідання Катюха К.В.,

представника третьої особи - Стрибулевича В.Ф.,

представника позивача - адвоката Богельського І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Висоцької сільської ради Сарненського району Рівненської області про визначення місця проживання дитини з матір`ю,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Свої вимоги мотивує тим, що 08 травня 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 21 грудня 2018 року було розірвано. Вказане рішення набрало законної сили 22 січня 2019 року. Від шлюбу сторони мають дитину: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу донька залишилися проживати разом із нею в будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Крім того, рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 січня 2019 року, з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Однак, вказане рішення суду відповідач не виконує, внаслідок чого має заборгованість зі сплати аліментів. Весь цей час дитина проживає разом із нею та перебуває на її повному утриманні та вихованні. Для дитини створені належні умови проживання, навчання та відпочинку. У зв`язку з викладеним, просить суд визначити місце проживання дитини разом із нею.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Богельський І.В. в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечували проти винесення по справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення (а.с. 22, 31, 35) Відзиву на позов не подав.

Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та визначення місця проживання дитини разом із матір`ю.

Згідно з частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що 08 травня 2014 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 21 грудня 2018 року було розірвано. Вказане рішення набрало законної сили 22 січня 2019 року (а.с.8).

Від даного шлюбу сторони мають дитину: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є відповідач ОСОБА_2 , що підтверджєуться копією свідоцтва про народження дитини (а.с.7).

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 січня 2019 року, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Однак, вказане рішення суду відповідач ОСОБА_2 не виконує, внаслідок чого має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 61700, 13 грн., що підтверджується довідкою №8276/20.8-30 від 06 липня 2021 року, виданою Дубровицьким відділом Державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с.12).

Згідно довідки №518 від 30 червня 2021 року, виданої Висоцькою сільською радою Сарненського району Рівненської області вбачається, що малолітня дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Згідно висновку Служби у справах дітей Висоцької сільської ради Сарненського району Рівненської області, Служба у справах у дітей вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до положень статті 3 Міжнародної Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Зазначеними вище, дослідженими під час судового розгляду доказами підтверджується, що ОСОБА_1 та її малолітня дитина ОСОБА_3 проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 , де створені належні умови для проживання дитини та її розвитку, мати піклується про свою малолітню дитину, сумлінно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків.

За таких обставин позовна заява ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей з батьком є обґрунтованою та її слід задовольнити.

Згідно вимог частини 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги №25 від 26 липня 2021 року, додатком №1 до вказаного договору, актом приймання-передачі наданої правової допомоги згідно укладеного договору та квитанцією про оплату вказаних послуг, що долучені до матеріалів справи.

А тому, відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею витрати з оплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 12, 81, 133, 141, 223, 264, 265, 273, 280, 287-289, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 161 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за місцем її реєстрації або проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , понесені нею судові витрати з оплати судового збору у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн. (одна тисяча гривень).

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення складено 29 жовтня 2021 року.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду К.М. Отупор