Номер провадження: 22-ц/813/17/21
Номер справи місцевого суду: 522/8782/16-ц
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу адвоката Шепітка Григорія Івановича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман-К» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року ТОВ «Флагман-К» звернулось до суду із позовом, який у подальшому був уточнений, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Позовна заява мотивована тим, що виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою АДРЕСА_1 , у відносинах із споживачами зазначених послуг (власниками та користувачами квартир) є позивач ТОВ «Флагман-К». ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 вказаного будинку.

З виписки по особовому рахунку відповідача, наданого позивачем вбачається, що ОСОБА_1 за період з 30 листопада 2013 року по 30 листопада 2017 року має заборгованість зі сплати наданих позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, з обслуговування та експлуатації ліфтів, вивезення твердих побутових відходів за квартирою АДРЕСА_3 .

На підставі зазначеного, ТОВ «Флагман-К» звернулось до суду за захистом свого права та просив суд задовольнити вимоги його уточненої позовної заяви в повному обсязі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Флагман-К» заборгованість за сплату житлово- комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмирі 21 869,88 гривень, судовий збір у розмірі 1 171,30 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 15 900 гривень. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду адвокат Шепітко Г.І. в інтересах ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

17 жовтня 2019 року від адвоката позивача ТОВ «Флагман-К» - Зудової В.В. надійшла заява про закриття провадження по справі у порядку п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, через відсутність предмету спору, оскільки 10 жовтня 2019 року відповідач повністю виконав рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2018 року, що підтверджено наданими до заяви копіями квитанцій.

23 жовтня 2019 року ухвалою Одеського апеляційного суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман-К» задоволено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2018 року скасовано. Провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман-К» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг закрито.

У грудні 2019 року не погоджуючись з ухвалою Одеського апеляційного від 23 жовтня 2019 року адвокат Шепітко Григорій Іванович в інтересах ОСОБА_1 подав касаційну скаргу.

23 грудня 2020 року Постановою Верховного Суду, ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року, скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Проте всім зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що заборгованість за спожиті відповідачем комунальні послуги за період з 30 листопада 2013 року по 30 квітня 2016 року становить 7077,36 грн. та 3% річних на суму боргу, що складає 513,64 грн. з урахуванням інфляційних втрат в сумі 6294,50 грн. Судові витрати у вигляді судового збору і витрат на правову допомогу позивач також вимагає покласти на відповідача.

Після збільшення позовних вимог в ході судового розгляду справи представник позивача просив стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість зі сплати за житлово-комунальні послуги за період з 30 листопада 2013 року по 30 листопада 2017 року з урахуванням індексу інфляції і 3% річних в загальній сумі 33380,63 грн.,а також судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2867,00 грн. і витрат на правову допомогу в сумі 15900 грн.

Відповідно до п. 2.1. Договору на обслуговування та ремонт будинку та прибудинкової території, укладеного з ЗАТ «ПІК», ТОВ «ФЛАГМАН К» здійснює надання послуг з утримання 6-10 поверхового 4-х секційного житлового будинку з вбудованими офісами та прибудовами з метою забезпечення якісного надання послуг населенню з утримання та обслуговування будинку та прибудинкової території.

Відповідно до протоколу з додатками загальних зборів мешканців будинку АДРЕСА_1 від 15.09.2009 року житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території мешканцям будинку надає товариство з обмеженою відповідальністю «ФЛАГМАН-К». Зазначеним протоколом затверджені тарифи на утримання будинку та прибудинкової території та складають 2,63 (дві гривні 63 коп.).

Відповідно до протоколу № 3 загальних зборів мешканців будинку АДРЕСА_1 від 09.06.2013 року розмір встановлених тарифів на утримання будинку та прибудинкової території було зменшено до 2,00 (двох гривень).

Відповідно до рішення виконкому ОМР № 407 від 24.12.2015 року розмір встановлених тарифів на утримання будинку та прибудинкової території було встановлено на рівні 3 грн. 62 коп.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (чинним на час звернення позивача до суду) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Отже не своєчасне надходження від мешканців будинку оплати за вжиті послуги перешкоджає своєчасному забезпеченню умов проживання для інших осіб, які своєчасно здійснюють оплату. Відповідно до ч.3, ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Рішенням ВСУ від 30 жовтня 2013 року по справі № 6-59цс13 була дана правова оцінка п.10, ч.3, ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносно відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг та роз`яснено, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати за надані послуги. При відсутності договірних відносин, але у разі існування прострочки виконання грошового зобов`язання з уплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2, ст. 625 ЦК України.

Отже відсутність договору між сторонами спору не звільняє відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати за спожиті послуги.

Разом з тим обов`язок відповідача сплатити надані позивачем послуги за заявлений період має відбуватися виключно та в межах законодавства у відповідності до соціального статусу відповідачки, як інваліда війни та пільг, які встановлені законодавством.

Відповідно до п.п. 4-5, ч. 1, ст. 13 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги 100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю); 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Згідно інформаційної довідки від 18 липня 2016 року загальна площа квартири відповідача складає 89,9 кв.м.

З урахуванням пільг відповідача (21 + 10,5 = 31,5 кв. м), у період їх дії, з 01 жовтня 2014 року по 01 жовтня 2016 року, розрахунок заборгованості має виходити з площі 58, 4 кв.м (89,9 - 31,5 = 58,4).

З виписок по особовому рахунку відповідача, наданого позивачем вбачається, що відповідач має заборгованість зі сплати наданих позивачем послуг, а саме:

- з утримання будинку та прибудинкової території,

- обслуговування ліфтів,

- вивезення твердих побутових відходів

за період з 30 листопада 2013 року по 30 листопада 2017 року по квартирі АДРЕСА_3 у загальному розмірі 14060,43 грн.

Суд першої інстанції задовольняючи позов частково - у розмірі 21 869,88 гривень, врахував наявність пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг, у зв`язку із наданням відповідачу статусу інваліда другої групи, відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 строком дії з 01 жовтня 2014 року по 01 жовтня 2016 року.

Проте колегія суддів звертає увагу, що маючи інформацію про наявність у відповідача пільги, як інваліду війни, встановлений на строк до 01.10.2016 року, суд після спливу зазначеного строку не уточнив інформацію про дійсність даної пільги відповідача на подальший період, за який позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за комунальними платежами.

Між тим, ОСОБА_1 є особою, яка має посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 28.08.2016 року з встановленою їй інвалідністю 2-ї групи безстроково.

Тобто дане посвідчення видано ОСОБА_1 до настання 01.10.2016 року - строку, на який їй до цього з 01.10.2014 року була встановлена інвалідність 2-ї групи.

Як вбачається зі змісту уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути заборгованість за період з 30.11.2013 року до 30.11.2017 року.

До встановлення відповідачці пільги з 01.10.2014 року її сумарна заборгованість за послугами з утримання будинку та прибудинкової території, а також за обслуговування ліфтів станом на зазначену дату становила 2 422 грн. 86 коп.

На зазначений період діяв тариф 2,00 грн. за квадратний метр загальної площі квартири.

З 01.01.2016 року позивачем запроваджений тариф 3,629 грн. на підставі рішення виконкому ОМР № 407 від 24.12.2015 року, з яких: 2,99 грн. - з утримання будинку та прибудинкової території та 0,63 грн. - обслуговування ліфтів.

Однак, на час розгляду справи в суді першої інстанції та ухвалення оскаржуваного рішення від 03.12.2018 року існувала постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 року, згідно з якою визнано нечинним рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №407 від 24 грудня 2015 року про встановлення тарифів з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , для Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман-К».

В подальшому постановою Верховного Суду від 12.11.2020 року постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 року скасовано та справу передано на новий апеляційний розгляд.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року визнано протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №407 від 24 грудня 2015 року про встановлення тарифів з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , для ТОВ «Флагман-К».

Враховуючи наведене, як на час ухвалення районним судом оскаржуваного судового рішення, так і на час перегляду даного рішення в апеляційному порядку, рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №407 від 24 грудня 2015 року про встановлення тарифів з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , для ТОВ «Флагман- К» не є чинним.

При таких обставинах та приймаючи до уваги відсутність посилання на інші рішення виконавчого комітету Одеської міської ради відсутні підстави для врахування тарифу 3,629 грн., з яких: 2,99 грн. - з утримання будинку та прибудинкової території та 0,63 грн. - обслуговування ліфтів при обчисленні заборгованості відповідача за період з 01.01.2016 року і до 30.11.2017 року.

Тому у вказаний період підлягає застосуванню попередній тариф 2,00 грн.

Виходячи з наведеного з 01.10.2014 року до 30.11.2017 року включно (за 38 місяців) заборгованість ОСОБА_1 з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за вказаний період з урахуванням пільг відповідача (21 + 10,5 = 31,5 кв м), виходячи з площі 58, 4 кв м (89,9 - 31,5 = 58,4) становить 58,4*2=116,8 грн.за місяц* 38 місяців = 4 438,4 грн., що з урахуванням заборгованості, яка станом на 01.2014 року зафіксована у розмірі 2 823,86 грн., сумарно дорівнює 6861 грн. 26 коп. (2823,86+4438,40).

Відносно плати за обслуговування ліфтів та за вивезення твердих побутових відходів, колегія суддів констатує, що відповідач, як інвалід війни з 01.10.2014 року і до 30.11.2017 року має пільгу у розмірі 100% знижки на оплату зазначених комунальних послуг.

Враховуючи наведене з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 6861 грн. 26 коп. Решта заявлених вимог про стягнення заборгованості зі сплати наданих позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, обслуговування ліфтів, вивезення твердих побутових відходів задоволенню не підлягає.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення сплати зобов`язання за даними послугами.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналоічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 18 березня 2019 року у справі №210/5796/16-ц.

З урахуванням наведеного та приймаючи до уваги набуті апеляційним судом висновки, інфляційні втрати та 3% річних підлягають перерахунку за формулою:

[Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

Тобто 6861,26*216,23/100% = 14 835,546 861,26= 7 974,54 грн.

Відсоткова ставка:3% річних, розраховується за формулою:

[Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100% / 365 днів [Кількість днів]

Тобто 6861,26*3%/100%/365* 1862 = 823,88 грн.

Загальна сума до стягнення становить 6861,26+ 7974,54 + 823,88= 15 659,68 грн.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги обґрунтування та висновки, викладені в цій постанові, рішення суду першої інстанції підлягає - зміні.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем остаточно вимоги були заявлені у розмірі 33 380,63 грн. і після перегляду рішення суду в апеляційному порядку стягненню підлягають 15 659,68 грн., що становить 47% від первісно заявлених вимог.

Відповідач, як інвалід 2-ї групи є в силу Закону України «Про судовий збір» звільненою від сплати судового збору, тому сплачені позивачем за подання апеляційної скарги 1 569 грн. підлягають компенсації за рахунок держави у розмірі пропорційно задоволеним вимогам.

Тобто позивачу за подання позову до суду слід компенсувати за рахунок держави 737 грн. 43 коп. (1 569 грн. *47% ).

Витрати пов`язані з поданням відповідачкою, як особою з інвалідністю 2-ї групи, апеляційної та касаційної скарг слід віднести за рахунок держави.

Крім того, позивач поніс витрати пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 15 900 грн. Вказана сума підлягає відшкодуванню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам. Тобто з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 7 473 грн. (15900* 47%).

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Шепітка Григорія Івановича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман-К» (Код ) заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у загальному розмірі 15 659 грн. 68 коп.., з яких 6 861 грн. 26 коп. - заборгованість за житлово-комунальні послуги, 823 грн. 88 коп. - 3% річних від суми боргу та 7 974 грн. 54 коп. - інфляційні втрати.

В задоволенні решти заявлених вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Флагман-К - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман-К» (Код ) судові витрати з надання правової допомоги у розмірі 7 473 грн.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Флагман-К» (Код ) судовий збір у розмірі 737 грн. 43 коп. за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено: 20.10.2021 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

С.О. Погорєлова