Справа №442/6596/21
Провадження №2/442/1370/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі :

головуючого - судді Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , відділу-служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, встановлення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , відділу-служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, в якому просить зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у її вихованні та визначити наступний спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з нею, зобов`язавши ОСОБА_2 надавати йому можливість спілкуватися з донькою з наступним графіком:

-кожну п`ятницю першого і третього тижня з 13.00 год. п`ятниці до 20.00 суботи;

- 22 січня, 20 травня, 2 жовтня та 20 грудня щорічно без присутності матері;

- п`ятнадцять днів влітку щорічно для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначає, що з 05.06.2014 перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який було розірвано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.02.2017. Вказує, що під час перебування у шлюбі у нього з ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що після розірвання шлюбу відповідачка перебралась жити в м. Трускавець, де вдруге вийшла заміж і проживає на даний час без реєстрації з їх спільною донькою та другим чоловіком. Зазначає, що з часу розірвання шлюбу і до часу звернення відповідачки про стягнення з позивача аліментів ОСОБА_1 регулярно, щоп`ятниці забирав доньку ОСОБА_3 додому до батьків, з якими проживає разом, де вона щоразу перебувала разом з ними до ранку понеділка. Наголошує, що в цей період часу донька знаходилась виключно під його доглядом та на його утриманні. Однак після того, як ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на доньку, яких вона заявила до стягнення в сумі 5 000 грн, відповідачка почала чинити позивачу всілякі перешкоди в зустрічах і спілкуванні з донькою, намагаючись в такий спосіб довести, що вихованням і утриманням доньки займається виключно вона та переконати суд в задоволенні максимального розміру аліментів. Наголошує, що його намагання мирним шляхом врегулювати цей спір призводять лише до нових конфліктів, так як відповідачка не бажає його присутності та штучно створює перешкоди у спілкуванні з донькою. Весь цей час позивач намагався налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участі, у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним. 14 липня 2021 року виконавчий комітет Трускавецької міської ради своїм рішенням № 137 призначив позивачу дні та години побачень з малолітньою донькою. Однак відповідачка приписи вказаного рішення ігнорує, у визначені дні та години позивачу в побаченнях з дитиною чинить перешкоди, налаштовує доньку так, що, нібито, вона сама не хоче бачити батька. Знаючи добре доньку і їх щирі взаємовідносини в минулому, позивач категорично відмовляється вірити в те, що донька сама, з власної волі та переконань так категорично змінила своє відношення до позивача та його батьків в негативну сторону. Відтак, позивач вважає свої права порушеними та звергається до суду з метою захисту порушеного права, як батька з зобов`язанням відповідачки не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити відповідний спосіб його участі у вихованні дитини.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечувала, вказала, що дитина перебуває на її утриманні. Зазначила, що відповідно до висновку психолога від 19.07.2021 рекомендовано обмежити контакти тата ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_5 з мамою ОСОБА_2 та дитиною ОСОБА_3 , оскільки дитина відчуває загрозу матері з боку батька дитини та її бабусі. Актом обстеження умов проживання від 30.07.2021, складеного спеціалістом Служби у справах дітей Трускавецької міської ради стверджується, що зі слів дитини ( ОСОБА_3 ), остання відмовилася іти гуляти з батьком ОСОБА_1 . Відповідно до заяви ОСОБА_1 про зустріч з дитиною візит здійснено о 13 год. 00 хв. 30.07.2021, ОСОБА_3 відмовилася іти гуляти з батьком, зустріч відбулася у квартирі при відкритих дверях. Наголошує, що позивачем не доведено дій по ухиленню відповідача від виконання рішення органу опіки і піклування щодо спілкування з дитиною батьком та його участі у її вихованні. Також позивач не надав доказів створення відповідачем перешкод позивачу в побаченнях з дитиною, а одиничний випадок ненадання відповідачем можливості побачення з дитиною був пов`язаний з особистим небажанням дитини спілкуватися та гуляти з батьком ОСОБА_1 , про що свідчить акт обстеження умов проживання від 30.07.2021. Вважає, що оскільки позивачем не доведено порушення його прав на побачення з дитиною та прийняття участі у її вихованні, створення відповідачем перешкод у цьому, відсутні підстави для задоволення позовних вимог та зміни графіку побачень, який визначений у рішенні Виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 14.07.2021 № 131 «Про призначення днів та годин побачень з малолітньою дитиною».

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задоволити.

Відповідачка та її представник - адвокат Шемеляк М.С. позову не визнали з підстав, викладених у відзиві на позов. Доповнили, що після того, як ОСОБА_3 утримували в будинку відповідача протягом двох днів та відмовлялись її повернути, дитина відмовилась йти на зустріч з батьком. Вона пояснила, що батько та бабуся погано говорили про її маму, а тому вона не хоче з ними спілкуватись. Відповідачка ствердила, що жодних перешкод у спілкуванні дитини з батьком не чинить, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відділу-служби у справах дітей Дрогобицької міської ради - Пелещак Л.Л. щодо задоволення позову поклалась на думку суду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.07.2017 по цивільній справі № 442/5838/16-ц розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 05 червня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 189, свідоцтво серії НОМЕР_1 ; прізвище позивачки ОСОБА_2 змінено на прізвище „ ОСОБА_2 ".

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою про склад сім`ї, виданої КП „Управитель ЖЕО" ДМР від 24.06.2021, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . До складу сім`ї зареєстрованих входять, зокрема ОСОБА_3 .

Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , для виховання дитини створено такі умови: санітарно-гігієнічні умови дотримано, добрі умови проживання для дитини забезпечено, ліжко, іграшки, одяг, взуття, облаштований дитячий майданчик.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради „Про призначення днів та годин побачень з малолітньою дитиною" від 14.07.2021 № 137 встановлено дні та години побачень гр. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з малолітньою дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- кожну п`ятницю першого і третього тижня з 13.00 год. п`ятниці до 20.00 год. суботи;

22 січня, 2 жовтня та 20 травня, щорічно, з 15.00 до 20.00 год., без присутності матері.

Ч. 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України).

Відповідно до положень ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Ч.ч. 1 та 2 ст. 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07.12.2006 № 31111/04 у справі „Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі „Olsson v. Sweden" (№ 2) від 27.11.1992, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі „Johansen v. Norway" від 07.08.1996, § 78).

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 12, 76, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд у постанові від 02.10.2019 у справі № 522/16724/16 (провадження №61-28810св1 зробив наступний правовий висновок, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Позивач, стверджуючи про наявність перешкод в зустрічах і спілкуванні з донькою, які чинить відповідач ОСОБА_2 , не послався на обставини, які їх підтверджують, не надав жодних доказів на підтвердження того, що відповідач перешкоджає йому спілкуватися з дитиною.

Щодо зазначеного позивачем факту наявності перешкод у спілкуванні з дитиною 30.07.2021 (позивачем надано суду заяву, відповідно до якої позивач просить у ОСОБА_2 забезпечити умови для зустрічі з Камілою у п`ятницю 06.08.21 о 13:00 год. та надати йому можливість провести з дитиною 2 дні (п`ятниця та субота, з ночівлею за його місцем проживання)), то судом не встановлено будь-яких перешкод зі сторони відповідача ОСОБА_2 . В свою чергу, відповідно до акту обстеження умов проживання від 30.07.2021, складеного спеціалістом І категорії служби у справах дітей Трускавецької міської ради Бегою О., на підставі заяви ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів дитини, остання відмовилась іти гуляти з батьком ОСОБА_1 . Відповідно до заяви батька дитини ОСОБА_1 про зустріч з дитиною, візит здійснено о 13:00 год. 30.07.2021. ОСОБА_3 відмовилась іти гуляти з батьком. Зустріч відбулась у квартирі при відкритих дверях.

Окрім того, суд враховує, що згідно з психологічним висновком від 15.07.2021, наданим завідувачем кафедри практичної психології Дрогобицького державного педагогічного університету ім. І.Франка, на момент дослідження у дівчинки спостерігається підвищений рівень тривожності; до мами виявлено ставлення за типом злиття (дитина здатна опирається на маму, як на сильного дорослого); до батька і його мами (бабусі дівчинки) на момент дослідження виявлено насторожливе і відверто негативне ставлення - дівчинка відчуває до них негативізм (про що відверто заявляє), що імовірно пов`язано з реальною ситуацією неприйняття.

Судовому захисту підлягає лише порушене, невизнане чи оспорюване право, свободи чи інтереси, а позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що чиняться перешкоди відповідачем ОСОБА_2 у спілкуванні доньки ОСОБА_3 з батьком і в судовому засіданні таких не було здобуто. Тому, враховуючи положення Конвенції про права дитини, де передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини, найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а тому суд вважає за доцільне відмовити у даному позові до ОСОБА_2 , з врахуванням, в першу чергу, найкращих інтересів дитини, рекомендацій психолога.

Разом з тим, щодо позовних вимог ОСОБА_1 до відділу-служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, встановлення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею, суд зазначає наступне.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Системне тлумачення норм Сімейного кодексу України щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї дозволяє зробити висновок, що у справі за позовом одного з батьків про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, встановлення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею належним відповідачем є інший з батьків, а не орган опіки та піклування.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.08.2021 в справі № 543/994/17 (провадження № 61-6125св21) зазначено, що: пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Враховуючи наведене, оскільки відділ-служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради є неналежним відповідачем, у задоволенні вимог ОСОБА_1 до відділу-служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, встановлення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 258,259, 263-265, 352, 354, ЦПК України, -

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , відділу-служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, встановлення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.11.2021.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Відділ-служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, , юридична адреса: пл. Ринок, 1, м.Дрогобич Львівської області.

Суддя А.П. Хомик