Провадження № 2/344/3923/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Кузнєцової С.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Івано-Франківську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

30.09.2021 позивач звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що зареєстрований 28 травня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франеівського імського управління юстиції за актовим записом №656, неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з матір`ю.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 травня 2011 року сторони зареєстрували шлюб, про що у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції здійснено актовий запис за №656.

У шлюбі в сторін народилась дочка, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначає, що за час спільного проживання у шлюбі у сторін часто виникали конфлікти, останнім часом дедалі частіше. Сторони не можуть знайти спільної мови, мають різні життєві цінності і погляди щодо сімейних обов`язків, обов`язків щодо виховання дитини. Кардинально змінилося ставлення одне до одного, переговори та компроміси проблеми не вирішили.

На думку позивача причиною усіх конфліктів є те, що чоловік не дбає про сім`ю, протягом існування шлюбу не працює, не дбає про матеріальне утримання сім`ї, не бажає працювати та утримувати доходи.

Постійні сварки, непорозуміння та конфлікти негативно впливають на виховання та розвиток дитини, та суперечать інтересам сім`ї.

Протягом останнього року шлюб триває формально, втратився емоційний зв`язок, намагання примиритись виявилось марним, та ставлення відповідача до інтересів сімї не змінилось.

Збереження сімї є неможливим, примирення між сторонами уже не може бути досягнуто, спроби примиритися не дали жодного результату. Спір про майно відсутній.

ОСОБА_3 було подано позов до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, та ухвалою суду від 04.08.2021 залишено без розгляду, ухвала набрала законної сили 20.08.2021, інших позовів у провадженні суду немає.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила задоволити з викладених в у ньому підстав. Додатково зазначила, що позивач з відповідачем не проживає спільно, вважає що примирення між ними неможливе, відповідач не допомагає матеріально у вихованні дитини, просить розірвати шлюб та залишити дитину проживати з позивачем.

Представник відповідача у судовому засіданні визнав позов, вказав що його довіритель бажає розірвати шлюб. Проти вимоги залишити дитину проживати з матір`ю на даний час не заперечує, оскільки наявна згода на надання дозволу на виїзд за кордон, яка є актуальна до січня 2022.

Заслухавши учасників, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 28.09.2021, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , 28 травня 2011 року зареєстровано шлюб та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківськуу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), складено відповідний актовий запис № 656, прізвище позивача змінено з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » (а.с.3).

У шлюбі в сторін народилася донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис №1531, та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), та 28 вересня 2021 року повторно видано свідоцтво серії НОМЕР_2 (а.с.4).

Відповідно до довідки №43751 від 27.09.2021 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за даними Муніципального реєстру Івано-Франківської міської територіальної громади виданої ОСОБА_3 , відповідно до якої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 (а.с.5), місце реєстрації ОСОБА_3 також підтверджується довідкою №6894 за відомостями Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 від 28.09.2021, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінила ім`я , про що 16.11.2012 складено відповідний актовий запис №176, прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: ОСОБА_3 (а.с.7).

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Спільні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються СК України.

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Крім того суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб.

Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між сторонами слід розірвати.

Що стосується вирішення вимог, зазначених у позові про визначення місця проживання неповнолітньої доньки сторін, то при цьому суд виходить з наступних мотивів:

Відповідно до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки, судом встановлено, що на даний час дитина проживає разом з матір`ю, спору щодо визначення її місця на час розгляду справи проживання немає, то позовна вимога підлягає задоволенню.

Одночасно суд роз`яснює, що у разі виникнення спору щодо визначення місця проживання дітей судом сторони мають право вирішити дане питання окремо у судовому порядку або органом опіки та піклування.

При цьому, суд звертає увагу, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини.

Таким чином позов підлягає до задоволення.

У порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 280-285, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрований 28 травня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що зроблено актовий запис №656 - розірвати.

Малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати з матір`ю ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 908 (дев`ятсот вісім) грн. судового збору.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Згідно з ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення складено в повному обсязі 03 листопада 2021 року.

Суддя Кіндратишин Л.Р.