Справа № 455/1439/20
Провадження № 2/455/330/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

27 жовтня 2021 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Пошивака Ю.П.,

секретар судового засідання - Сенета Г.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду - залі судових засідань цивільну справу №455/1439/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

16.11.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебували у шлюбі, який рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області розірвано.

Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач коштів на утримання сина не надавав, не цікавився його вихованням, навіть подав до суду позов про виселення їхнього сина з його будинку. Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області відповідача було зобов`язано сплачувати аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лише тоді, коли йому виповнилося 17 років.

На даний час ОСОБА_3 є повнолітнім, однак, продовжує навчатися та є студентом другого курсу денної форми навчання Інституту МФН Національного університету «Львівська політехніка» та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно себе забезпечити.

Відповідач молодий, здоровий, працездатний чоловік, тому має можливість брати участь в матеріальному утриманні сина студента. Вона забезпечити сина всім необхідним не в змозі, тому змушена звернутися до суду з цим позовом.

Просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання і є студентом другого курсу денної форми навчання Інституту МФН Національного університету «Львівська політехніка» в розмірі ј частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати їх щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання чи до досягнення ним двадцяти трьохрічного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Ухвалою судді від 03.12.2020 року справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 09 годину 00 хвилин 02.06.2021 року.

Ухвалою суду від 02.06.2021 року судове засідання відкладено на 15 годину 05 хвилин 12.07.2021 року.

Ухвалою суду від 12.07.2021 року судове засідання відкладено на 09 годину 00 хвилин 27.10.2021 року.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 23.09.2021 року подала в канцелярію суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце слухання справи був належно повідомлений, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзив на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. В матеріалах справи знаходяться докази того, що відповідач повідомлялася про час та місце слухання справи належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Сторони з 09.10.2001 року перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 22.08.2012 року (а.с.6).

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

З довідки Виконавчого комітету Старосамбірської міської ради №1206 від 01.10.2020 року, відомо, що позивачка ОСОБА_1 , 1983 року народження та її син ОСОБА_3 , 2002 року народження проживають в АДРЕСА_1 (а.с.12).

Актом обстеження від 01.10.2020 року встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із бабусею ОСОБА_4 в задовільних умовах. Зі слів матері та бабці, ОСОБА_3 знаходиться на їхньому утриманні (а.с.10).

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

З довідки №7 від 21.07.2020 року Національного університету «Львівська політехніка» відомо, що ОСОБА_3 навчається у вищевказаному закладі на ІІ курсі, денної форми навчання. Закінчує навчання у червні 2024 року (а.с.11).

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані ст. 199 СК України.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Частиною 3 ст. 199 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Враховуючи наведене, та беручи до уваги те, що повнолітня дитина ОСОБА_3 проживає з матір`ю, навчається у Національному університеті «Львівська політехніка», а відповідач, коштів на утримання сина не надає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікованої Україною 27.02.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи правними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Законодавцем положенням ч.2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач страждає на будь-які хронічні захворювання чи має інших неповнолітніх дітей та/або повнолітніх непрацездатних утриманців, та/або що з нього проводяться будь-які стягнення за виконавчими документами, та/або що він має будь-які фінансові зобов`язання.

Разом з тим, суд не знаходить підстав у задоволенні позовних вимог про визначення мінімального розміру аліментів, який не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму на працездатну особу, оскільки аліменти стягнуті судом на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ч.2 ст.182 СК України не регулюють виниклі між сторонами правовідносини та застосовується виключно у випадку стягнення аліментів на утримання дітей, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 246, 247, 259, 280-282, 285, 246, 264-265, 430, 1265 ЦПК України, на підставі ст. 190 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки та жительки АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час його навчання в Інституті прикладної математики та фундаментальних наук Національного університету «Львівська політехніка» у розмірі однієї чверті із всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16.11.2020 року та до припинення навчання чи до досягнення ним двадцяти трьох років.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Пошивак Ю.П.