ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4160/21
провадження № 2/753/5087/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т. О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріаламицивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та додаткових витрат на дітей,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , відповідач) про стягнення заборгованості по аліментах в сумі 50 000 грн. та додаткових витрат на дітей в сумі 36 818,25 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народилися сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.12.2019 шлюб сторін розірвано. 11.07.2019 сторони уклали нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався сплачувати аліменти на кожну дитину в розмірі 5 000 грн., починаючи з 11.07.2019, а також витрати на відпочинок та лікування дітей. Однак незважаючи на чинний договір, аліменти та додаткові витрати на дітей відповідачем сплачуються невчасно та не в повному обсязі. З вересня 2020 р. відповідач не сплачує кошти на утримання дітей взагалі. Так, за період з 01.09.2020 по 28.02.2021 відповідач мав сплатити аліменти в загальному розмірі 60 000 грн., однак за вказаний період ним сплачено лише 10 000 грн. За вказаний період розмір понесених позивачем додаткових витрат становить 73 636,50 грн., що включає витрати на навчання ОСОБА_3 плаванню, витрати на лікування ОСОБА_4 , витрати на навчання Захара у школі Inventor, витрати на стоматологічне лікування Кіріла у медичному центрі "Дента.ЮА", витрати на зберігання компонентів крові за договором № 306/06-08 від 02.06.2008 та за договором № 831/08-11 від 11.08.2011. Ѕ частка відповідача у додаткових витратах становить 36 818,25 грн.

Ухвалою від 19.05.2021 суд відкрив провадження за даним позовом та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

06.07.2021 до суду від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, проте суд не встановив підстав для прийняття її розгляду виходячи з наступного.

Норма пункту 2 частини 2 статті 49 ЦПК України визначає, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За загальним правилом, встановленим статтею 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Особливості розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження визначені нормами глави 10 ЦПК України.

Так, відповідно до положень частини 1 статті 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розгляд справи по суті у порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 279 ЦПК України).

Отже ураховуючи, що провадження у даній справі відкрито 19.05.2021, а заяву про збільшення розміру позовних вимог позивача подала на пошту 05.07.2021, тобто пропустила встановлений процесуальним законом строк, дану заяву слід залишити без розгляду.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Отже ураховуючи, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання відповідачем у встановлений судом строк відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень частини 8 статті 178 ЦПК України.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

28.01.2010 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.12.2019 (а.с. 18-20).

У шлюбі у подружжя народилося двоє дітей - сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 21, 22).

11.07.2019 сторони уклали договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини (далі - договір), який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сташковою А.Г., запис у реєстрі за № 2707.

Згідно з умовами, визначеними у пунктах 1.3, 2.5. договору, місцем проживання дітей є місце проживання матері, а батько зобов`язався сплачувати на утримання дітей аліменти в розмірі 10 000 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття, а у випадку навчання дітей у вищому навчальному закладі денної форми навчання - до закінчення навчання.

Відповідно до пункту 3.3.5 договору батьки зобов`язались солідарно нести витрати, пов`язані з виховними, навчальними, оздоровчими та іншими процесами дітей.

При необхідності стаціонарного лікування або обстеження дітей батько виплачує матері грошові кошти для здійснення цього лікування або обстеження у державному, або, за попереднім погодженням з батьком - у недержавному лікувальному закладі. Вказані кошти виплачуються батьком у розмірі 50 (п`ятдесят) відсотків від коштів, вказаних в документах про сплату цього лікування або обстеження, виданих організацією, яка буде проводити це лікування або обстеження, протягом 10 днів з моменту пред`явлення йому матір`ю вказаних вище документів. (пункт 3.3.6. договору).

Пунктом 3.3.7. передбачено, що питання про платну форму навчання дітей вирішується обома батьками. Якщо така згода буде досягнута, то оплата вартості навчання буде проводитись в рівних частках кожним з батьків.

Оплата вартості щорічного оздоровлення та відпочинку дітей у санаторіях, таборах відпочинку чи інших оздоровчих закладах проводиться обома батьками в рівних частках. Питання про проведення відпочинку та оздоровлення буде вирішуватися за їх спільною згодою (пункт 3.3.8. договору).

Згідно пункту 3.3.9. договору оплата лікування у випадку хвороби дітей буде проводитися в рівних частках кожним з батьків. Якщо лікування проведено за кошти одного з батьків, то він/вона виставляє іншій розрахунок всіх витрат на лікування, другий з батьків має право ознайомитися із підтвердженням зроблених витрат (чек, розписки, тощо) і зобов`язаний протягом 5 днів сплатити половину вартості.

Оплата вартості навчання, оздоровлення, відпочинку та лікування не зараховується до аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття, а проводиться додатково (пункт 3.3.10 договору).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України).

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина 1 статті 181 СК України).

Згідно статті 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Відповідно до положень частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК України).

За правилами, установленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Нормою частини 2 статті 189 СК України передбачено, що у разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Водночас наявність альтернативного позасудового способу захисту права на одержання визначених договором аліментів не позбавляє одержувача аліментів права на судовий захист, оскільки це право є конституційною гарантією кожної особи.

За обставинами справи установлено, що за період з вересня 2020 р. по лютий 2021 р. на виконання умов договору щодо сплати аліментів відповідач сплатив лише 10 000 грн., а відтак станом на 01.03.2021 його заборгованість зі сплати аліментів становить 50 000 грн.

Невиконання відповідачем договірного зобов`язання щодо сплати аліментів порушує право дітей сторін на утримання, яке підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів.

Вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на дітей ґрунтуються на положеннях укладеного сторонами договору, який передбачає рівну участь батьків у додаткових витратах на дітей, пов`язаними з їх навчанням, оздоровленням, в тому числі лікуванням, відпочинком тощо.

Ці умови договору узгоджуються з положеннями сімейного законодавства.

Так, за приписами статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

З виписки з медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що син сторін ОСОБА_4 страждає на ідіопатичну низькорослість, у зв`язку з чим йому рекомендовано постійний прийом гормону росту, вітаміну Д3 та регулярні медичні обстеження (а. с. 25).

Судом установлено, що в період з листопада 2020 р. по лютий 2021 р. позивач згідно з рекомендаціями лікарів придбала для Захара дороговартісні медичні препарати (гормон росту), товари медичного призначення та оплатила медичні дослідження, у зв`язку з чим понесла витрати на загальну суму 12 690,50 грн. (а.с. 26, 27, 28).

Окрім того позивач понесла витрати на оплату стоматологічних послуг для ОСОБА_4 в сумі 1 100 грн. та для ОСОБА_3 в сумі 11 035 грн. (а. с. 31, 32, 41).

Отже загальний розмір витрат позивача на лікування дітей, підтверджений належними та допустимим доказами, становить 24 825,50 грн.

Договором передбачена рівна участь батьків у витратах на дітей, пов`язаних з їх стаціонарним лікуванням або обстеженням, у зв`язку з чим суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача половини вказаної суми, що становить 12 412,75 грн.

Оскільки позивач не надала жодних доказів, які б підтверджували, що вона відповідно до умов договору погоджувала з відповідачем питання щодо зберігання компонентів крові дітей в Кріобанку , відвідування ОСОБА_3 занять з плавання у дитячому клубі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та навчання ОСОБА_4 у школі «Inventor», підстав для стягнення витрат на ці цілі суд не вбачає.

До позовної заяви також долучено товарні чеки на загальну суму 30 000 грн. (а.с. 40), проте позивач не обґрунтувала та не довела зв`язок вказаних товарних чеків з предметом позову, а тому ці документи суд відхиляє як неналежні докази.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Незважаючи на те, що відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, за подання даної позовної заяви позивач сплатила судовий збір в розмірі 908 грн.

Отже ураховуючи, що загальний розмір заявлених ОСОБА_1 позовних вимог становив 86 818,50 грн., а позов задоволений на 72/100 частин (62412,75х100/86818,50), на відповідача слід покласти 71/100 частин сплаченого позивачем судового збору, що становить 653,76 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) заборгованість зі сплати аліментів на двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка утворилась за період з 01.09.2020 р. по 28.02.2021 р., в сумі 50 000 гривень, додаткові витрати на дітей в сумі 12 412,75 гривень та судовий збір в сумі 653 гривні 76 копійок, а усього 63 066 гривень 51 копійок.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів в сумі 50 000 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: