Справа № 583/4015/21
28 жовтня 2021 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого Плотникової Н.Б.
при секретарі Логвиненко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом
До Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,
треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Іванович, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко Вадим Вікторович
про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
04.10.2021 року позивачка звернулася з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. 30.08.2021 р. за № 2597 про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заборгованості в розмірі 1365817,59 грн. та 1700 грн. витрат, а всього 1367517,59 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 30.08.2021 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. вчинено виконавчий напис № 2597. Вказаний виконавчий напис вважає незаконним, таким, що винесений з порушенням законодавчої процедури вчинення виконавчих написів, так як нотаріусу не були надані документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Також виконавчий напис вчинено з порушенням строку вчинення виконавчого напису, оскільки виконавчий напис вчиняється за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, останній строк виконання договірного зобов`язання настав 19.08.2015 р., а виконавчий напис вчинено через 6 років з моменту виникнення права вимоги. Крім того, стягувач ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» є неналежною стороною в зобов`язанні, права пред`явлення заяви про вчинення виконавчого напису не мав, так як 22.04.2021 р. ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відступив раніше набуте право вимоги по кредитному договору № 05/2008/435073/398 від 11.07.2008 р. на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» на підставі договору про відступлення права вимоги № 22/04/21 від 22.04.2021 р.
Ухвалою від 04.10.2021 р. відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників справи.
Ухвалою від 04.10.2021 р. заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 2597, вчиненого 30.08.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким Сергієм Івановичем, який оскаржується боржником у судовому порядку, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заборгованості в розмірі 1365817,59 грн. та 1700 грн. витрат, а всього 1367517,59 грн. (ВП № 66931105) - до набрання рішенням законної сили.
Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Савочка А.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлена належним чином.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, справа розглядається в порядку заочного провадження.
Треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький С.І., приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце слухання справи повідомлені належним чином.
Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку.
30 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. вчинено виконавчий напис № 2597 про стягнення на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп», право вимоги перейшло на підставі Договору № GL48N718070_І_6 про відступлення прав вимоги від 30.07.2020 р., який укладений між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», з боржника ОСОБА_1 заборгованості, яка виникла на підставі кредитного договору № 05/2008/435073/398 від 11.07.2008 р., який укладений між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» в сумі 1365817,59 грн., що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 739802,75 грн. та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 626014,84 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 20.08.2019 р. по 27.08.2021 р. (а.с. 61).
На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. 23.09.2021 р. відкрито виконавче провадження № 66931105 з примусового виконання виконавчого напису № 2597 від 30.08.2021 р. (а.с. 25).
За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат").
Так, згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Ст. 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).
Пп. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів, Перелік).
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (пп. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку).
Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).
У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
З матеріалів справи вбачається, 15 вересня 2016 р. Охтирським міськрайонним судом Сумської області винесено рішення, яким частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкової І.О. та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 05/2008/435073/398 від 11 липня 2008 року у розмірі 32 418 доларів 39 центів США, що за курсом НБУ станом на день прийняття рішення суду еквівалентно 853 575 грн. 43 коп., пеню у розмірі 46 789 грн. 65 коп., в задоволенні решти позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, визнано договір поруки, № 1 від 11 липня 2008 р. укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 припиненим з 31 липня 2009 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішенням апеляційного суду Сумської області від 3 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції змінено в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та визнано поруку, встановлену договором поруки №1 від 11 липня 2008 року № 1, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , припиненою. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Банк, у зв`язку із допущеною заборгованістю зі сплати кредиту, скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором.

Отже кредитором було змінено строк виконання основного зобов`язання шляхом пред`явлення вимоги про дострокове стягнення кредитної заборгованості.

У постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, зокрема, що: за змістом статті 526, частини 1 статті 530, статті 610 та частини 1 статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням; відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором; отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування; після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється; права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За таких обставин вимоги про сплату процентів, які нараховані поза межами строку кредитного договору (з 20.08.2019 р. по 27.08.2021 року), є безпідставними, оскільки право банку нараховувати проценти припинилось зі спливом строку дії кредитного договору.

Отже суд вважає, що на час вчинення виконавчого напису нотаріусом існував спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором та виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом, без з`ясування дійсного розміру заборгованості позивача перед відповідачем, а отже оспорюваний виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" у тому числі в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2 Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 набрала законної сили з моменту проголошення.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 30 серпня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Таким чином, вчиняючи 30 серпня 2021 року виконавчий напис № 2597, приватний нотаріус Кобельницький С.І. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

Відповідно до правового висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Щодо строку звернення до нотаріуса суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) вказала, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За змістом зазначеної постанови від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, здійснюючи тлумачення частини другої статті 88 Закону України «Про нотаріат», Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що строк вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду.

Оскільки після внесення 11 липня 1995 року змін до статті 71 ЦК УРСР, а також після вступу у дію норми статті 257 ЦК України у 2004 році законом був встановлений інший строк (позовної) давності для захисту права за позовами юридичних осіб (строк був змінений з одного на три роки), Велика Палата Верховного Суду, застосувавши частину другу статті 88 Закону України «Про нотаріат», дійшла висновку, що строк вчинення виконавчого напису у відносинах між юридичними особами також змінився на три роки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) підтвердила висновок, викладений у постанові від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, що норми частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на час вчинення спірних виконавчих написів) слід застосовувати разом з нормами частини другої статті 88 цього Закону та статті 257 ЦК України, які передбачають трирічний строк від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис.

Кредитним договором № 05/2008/435073/398 від 11 липня 2008 року встановлено строк повернення позики - 08.07.2022 року.

Однак кредитором було змінено строк виконання основного зобов`язання шляхом пред`явлення вимоги про дострокове стягнення кредитної заборгованості, а саме звернення 20.08.2015 р. до Охтирського міськрайонного суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Виконавчий напис вчинено 30.08.2021 року, тобто поза межами трирічного строку, передбаченого статтею 88 Закону України «Про нотаріат».

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що позивачем під час розгляду справи були понесені судові витрати у виді судового збору за подання позовної заяви в сумі 908,00 грн. та 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову, які підлягають стягненню з відповідача (а.с. 10, 38).

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1362,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького Сергія Івановича, зареєстрований в реєстрі за № 2597 від 30.08.2021 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості за кредитним договором № 05/2008/435073/398 від 11.07.2008 р. в сумі 1365817,59 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (, вул. Автотранспортна, 2 офіс 205 м. Дніпро, 49089) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 1362,00 грн. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова