П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021року м. Київ

Справа №361/1059/20

Провадження № 22-ц/824/12979/2021

Резолютивна частина постанови оголошена 27 жовтня 2021 року

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2021 року

Київський апеляцій суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Журавльова Д.Д.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерний банк «Альфа-Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про розірвання договорів, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до «Альфа-Банк» про розірвання договорів, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 13 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерним Комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено Договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 410/147/07-Пі, відповідно до умов якого відповідач надав грошові кошти в розмірі 108 900,00 доларів США, строком до 13 листопада 2017 року. Кредит наданий на споживчі потреби.

20 жовтня 2008 року між позивачем та банком укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії від 13 листопада 2007 року про те, що з 20 листопада 2008 року встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 15,0 % річних. Для забезпечення виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором між сторонами укладено Іпотечний договір № 07/1-147 від 13 листопада 2007 року, відповідно до умов вказаного договору іпотеки, ОСОБА_1 зобов`язувався передати банку в іпотеку у якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором: трикімнатну квартиру загальною площею 101,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

05 липня 2019 року позивач звернувся із заявою до державного реєстратора Виконавчого комітету Броварської міської ради Крупки Олександра Григоровича про заборону вчинення реєстраційних дій щодо належної ОСОБА_1 квартири, яка є предметом іпотеки, та яку зареєстровано у базі даних про реєстрацію заяв і запитів державного реєстру речових прав на нерухоме майно, але не дивлячись на це, уже 08 липня 2019 року, квартира переоформлена на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Таким чином ПАТ «Укрсоцбанк», не дивлячись на відсутність в іпотечному договорі іпотечного застереження про задоволення вимог іпотекодержателя та передачу права власності на предмет іпотеки, без укладання окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, як того вимагають положення ст. 37 Закону України «Про іпотеку», зловживаючи своїми правами визначеними кредитним та іпотечним договорами, істотно порушуючи їх умови, користуючись послугами «чорного реєстратора» незаконно заволодів єдиним житлом позивача, а після того ще й неодноразово вчиняв спроби незаконно виселити ОСОБА_1 з сім`єю на вулицю.

11 вересня 2019 року позивач звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою на реєстраційні дії державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно в якій просив скасувати незаконні реєстраційні дії. Наказом Міністра юстиції України Малюськи Д. 28.11.2019 року скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 3679/5, внаслідок чого право власності на вищевказану квартиру повернулось до позивача.

На підставі викладеного, позивач змушений звернутись до суду із вказаним позовом в якому просить розірвати договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 410/147/07-Пі та іпотечний договір № 07/1-147 укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» 13.11.2007 року, зобов`язати не вчиняти дії щодо реєстрації права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що в іпотечному договорі відсутнє іпотечне застереження, стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» 550 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку з істотним порушенням умов договору, та стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме: витрати на надання правничої допомоги у розмірі 43200,00 грн. та витрати на проведення судової психологічної експертизи про визначення розміру моральної шкоди у розмірі 7500,00 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про розірвання договорів, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що суд першої інстанції зробив необґрунтований висновок про відмову в задоволенні позовних вимог, не надавши належну оцінку обставинам справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Хоменко І.М. підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за відсутності представникка АТ «Альфа-Банк» та письмові пояснення, в яких проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вказавши, що позивачем не зазначено в позові жодної обґрунтованої підстави для розірвання кредитного договору та жодних конкретних підстав щодо відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представника АТ «Альфа-Банк».

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13 листопада 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір не відновлюваної кредитної лінії №410/147/07-Пі, відповідно до якого Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_1 кредит в межах максимального ліміту, який на дату укладення договору встановлюється у розмірі 108 900, 00 доларів США, з кінцевим терміном завантаження максимального ліміту заборгованості до 13 листопада 2009 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних.

31 травня 2005 року на підставі договору дарування на квартиру квартиру АДРЕСА_1 . зареєстровано право власності за ОСОБА_1 .

13 листопада 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір №07/І-147, згідно якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань перед іпотекодержателем за договором не відновлюваної кредитної лінії №410/147/07-Пі, наступне нерухоме майно: трикімнатна квартира загальною площею 101, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вартість предмету іпотеки, за згодою сторін становить заставною вартістю 883 750,00 гривен, що за визначенням на день укладання цього договору складає еквівалент 175 000, 00 доларів США.

П. 4.1. іпотечного договору передбачає, що у разі невиконання або належного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за договорами, якими обумовлене основне зобов`язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

13 листопада 2007 року на вказану вище квартиру в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстрована заборона на нерухоме майно.

Із інформації про державну реєстрацію іпотеки, вбачається, що іпотекодавцем виступає ОСОБА_1 , а іпотекодержателем АКБ «Укрсоцбанк», предметом іпотеки є трикімнатна квартира. Щодо вказаної квартири міститься запис про обтяження у вигляді арешту нерухомого майна.

20 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до договору про надання не відновлюваної кредитної лінії №410/147/07-Ж, яким передбачено, що у зв`язку із зміною умов кредитування за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії №410/147/07-Пі, сторони домовились, що з 20 жовтня 2007 року встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 15.0 процентів річних (а.с.12).

27 червня 2019 року квартиру АДРЕСА_1 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зареєстровано за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк».

Згідно висновку комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 11.09.2019 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.09.2019 за №Є-16122, рекомендовано задовольнити скаргу ОСОБА_1 від 11.09.2019 частково, скасувати рішення про державну реєстрацію прав від 08.07.2019 №47663162, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Верестуном Олексієм Івановичем, та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.11.2019 року №49577155, прийняте приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Іваненком Олегом Валерійовичем.

Наказом Міністерства юстиції України від 28 листопада 2019 року скасовано рішення про державну реєстрацію прав від 08.07.2019 року № 47663172, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Верестуном Олексієм Івановичем та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.11.2019 року №49577155, прийняте приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Іваненком Олегом Валерійовичем.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 23 січня 2020 року, вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 .

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» є правонаступником Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», що підтверджується детальною інформацією про юридичну особу (а.с. 22-29).

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання.

У частині 2 статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що ПАТ «Укрсоцбанк», не дивлячись на відсутність в іпотечному договорі іпотечного застереження про задоволення вимог іпотекодержателя та передачу права власності на предмет іпотеки, без укладання окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, як того вимагають положення ст. 37 Закону України «Про іпотеку», зловживаючи своїми правами визначеними кредитним та іпотечним договорами, істотно порушуючи їх умови, користуючись послугами «чорного реєстратора» незаконно заволодів єдиним житлом позивача, а після того ще й неодноразово вчиняв спроби незаконно виселити ОСОБА_1 з сім`єю на вулицю. Вважає, що перелічені факти свідчать про істотне порушення умов Кредитного договору та Договору Іпотеки відповідачем.

Така позиція позивача базується на тому, що 08 липня 2019 року квартира позивача переоформлена на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Підставою виникнення права власності в ПАТ «Укрсоцбанк» на квартиру був лист № 730/02-24 від 14.09.2017 року виданий Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М., заява ПАТ «Укрсоцбанк» б/н від 14.09.2017 року та іпотечний договір №07/1-147 від 13.11.2007 року № 4002 посвідчений приватним нотаріусом Іваненко О.В.

Проте, в подальшому наказом Міністерства юстиції України від 28 листопада 2019 року скасовано рішення про державну реєстрацію прав від 08.07.2019 року № 47663172, та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.11.2019 року №49577155, внаслідок чого відновлено право власності позивача на квартиру.

Як убачається з висновку комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 11.09.2019 року, наданого 11.11.2019 року, державна реєстрація переходу права власності на квартиру від ОСОБА_1 до AT «Укрсоцбанк» проведена державним реєстратором Верестуном О.І. без документа необхідного для такої реєстрації, а саме без документа, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі, чим порушено вимоги пункту 61 Порядку № 1127.

Наведені вище обставини не свідчать про порушення відповідачем кредитного та іпотечного договорів.

Разом з тим, у позові позивач не вказав та не обґрунтував, які конкретні умови договорів, укладених між сторонами, порушив відповідач, що можна кваліфікувати як істотне порушення.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до незгоди з висновком суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, серед іншого, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на приписи законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок, що випливає зі статті 6 Конвенції, з мотивування може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

У § 30 рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» ЄСПЛ зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належно зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дав відповідь на всі аргументи і доводи учасників справи, які мають важливе юридичне значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, Київський апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2021 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 268,374,375,381,382,383,384,389 ЦПК України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційн скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна