Справа № 304/1022/21 Провадження № 2/304/332/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Гевці В.М.,

за участі секретаря судового засідання Ковач М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 304/1022/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Позовні вимоги мотивує тим, що 14 квітня 2018 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Ще до реєстрації даного шлюбу, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , у них народилася одна дитина - донька ОСОБА_3 . Позивачка зазначає, що протягом останнього року сімейне життя з відповідачем поступово погіршилося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Позивачка також зазначає, що відповідач не розумів та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у неї та у дитини, ведення спільного господарства давно припинено. Зазначає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини. У зв`язку з наведеним позивачка звернулася до суду з цим позовом та просить суд шлюб розірвати, малолітню доньку ОСОБА_3 залишити проживати з нею, а також після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_1 ».

Ухвалою суду від 26 серпня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

У судове засідання ні позивачка ОСОБА_1 , ні її представник ОСОБА_6 не з`явилися, однак останній подав заяву, в якій просить суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає повністю.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов такого висновку.

Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 квітня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . У зв`язку із реєстрацією шлюбу позивачка змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Також встановлено, що сторони у справі мають одну доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Вказана дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району № 360 від 05 липня 2021 року.

За приписами ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з частиною 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, разом не проживають тане ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, тому його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін та дитини, у зв`язку з чим суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Також норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно із положеннями ч. 8 ст. 294 ЦПК України, які на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Враховуючи те, що позивачка просить залишити їй шлюбне прізвище, тому після розірвання шлюбу такій необхідно залишити її шлюбне прізвище - « ОСОБА_1 ».

Що стосується визначення місця проживання дитини, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, нормами чинного цивільного законодавства, зокрема главою 4 підрозділу 1 розділу 2 ЦК України, визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років є малолітньою особою (ст. 31 ЦК України).

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. (ч. 4 ст. 29 ЦК України).

Вказана норма кореспондуються із нормами СК України, викладеними в ст. 160 цього Кодексу.

Як вбачається з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Із довідки виконавчого комітету Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району № 360 від 05 липня 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 , 2018 року народження, проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене та те, що донька сторін у справі - малолітня ОСОБА_3 на момент ухвалення рішення не досягла десятирічного віку, проживає із своєю мамою, яка просить залишити доньку на подальше проживання з нею, проти чого не заперечує батько дитини, тому у цій частині позовну заяву також слід задовольнити.

Крім цього, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 копійок, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

З огляду на наведене та керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 12, 24, 105, 110, 112, 180-182 СК України, ст. ст. 6-13, 76, 89, 141, 259, 263-265, 294 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 14 квітня 2018 року виконкомом Тур`є-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 3.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці ОСОБА_1 прізвище - « ОСОБА_1 ».

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуюча: Гевці В. М.