Справа 524/982/21
Провадження № 2/524/1708/21
Також вважає, що на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив суду не надіслав.
ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ
Третя особа в судове засідання не з`явилась, пояснень до суду не надіслала.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ
06 травня 2021 року та 15 червня 2021 року судом постановлені ухвали про витребування доказів.
Також ухвалою суду від 15 червня 2021 року до відповідача застосовано заходи процесуального впливу.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Згідно копії трудової книжки на ім`я позивача серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 30.03.2010 була переведена на посаду провізора відділу матеріальних запасів лікарських засобів аптеки «Ветеран» Кременчуцької філії ПОКП «Полтавафарм».
02.06.2020 ОСОБА_1 звільнена з посади завідувача аптечним пунктом №1 структурного підрозділу аптеки «Ветеран» Кременчуцької філії ПОКП «Полтавафарм» згідно ст.38 КЗпП України.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
У пунктах 4,6 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України(далі КЗпП України) визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника та відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією.
Статтею 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
Відповідно до ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.
Згідно із ч.1 ст.115, ч.1 ст.116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В ст.117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100(далі - Порядок).
Відповідно до п.2, 3, 8 Порядку у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. При обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Відповідно до статті 81, ч.10 ст.84 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
ОЦІНКА СУДУ
Аналіз наведених положень трудового законодавства свідчить про те, що будь-який працівник, має право на своєчасний розрахунок під час звільнення.
Оскільки відповідачем не було надано суду доказів, які б підтверджували факт своєчасного розрахунку із позивачем, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення із відповідача заборгованості по виплаті заробітної плати
У зв`язку із тим, що станом на день розгляду судом справи у суду відсутні відомості про виплату відповідачем заробітної плати позивачу, суд також вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 138121,20грн(274,05 грн(середньоденний заробіток) * 504(календарні дні за період з 03.06.2020 по 19.10.2021 включно))
Так, ст.38 КЗпП України передбачає право працівника на звільнення за власним бажанням. За загальним правилом працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. За наявності певних обставин, зокрема неможливість продовжувати роботу(ч.1 ст.38 КЗпП України) та невиконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умови колективного чи трудового договору(ч.3 ст.38 КЗпП України)
Суд відзначає, що позивачем не було подано до суду відомості, які б підтверджували те, що підставою для звільнення за власним бажанням було саме невиконання роботодавцем законодавства про працю, умови колективного чи трудового договору. Докази на підтвердження вказаних обставин також не були здобуті і під час розгляду справи.
З огляду на те, що у суду відсутні відомості про підстави звільнення позивача, в тому числі копія заяви про звільнення та приймаючи до уваги те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, суд вважає, що вимога позивача про уточнення формулювання підстав звільнення не підлягає задоволенню за недоведеністю.
Враховуючи те, що вимога позивача про визнання права на виплату вихідної допомоги та її стягнення є похідною від вимоги про уточнення формулювання підстав звільнення, вона також не підлягає задоволенню.
Відтак, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України враховуючи те, що судом було відмовлено у задоволенні вимоги позивача про уточнення формулювання підстав звільнення судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору покладаються на позивача.
З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1565,79 грн за вимоги про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Керуючись ст. 10, 12, 81, 258, 259, 263 - 265, 280-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального підприємства «ПОЛТАВАФАРМ» про уточнення формулювання підстав звільнення, стягнення заборгованості по заробітній та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, визнання права на виплату вихідної допомоги та її стягнення - задовольнити частково.
В іншій частині вимог - відмовити.
Понесені ОСОБА_1 судові витрати - покласти на позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ