Справа № 152/1739/16-ц
02 листопада 2021 року м. Шаргород
Справа №152/1739/16-ц
Провадження №6/152/29/21
Шаргородський районний суд
головуючого судді Славінської Н.Л.,
секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою генерального директора ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» Іжаковського Олега Валерійовича про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником,
19.10.2021 року генеральний директор ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» Іжаковський О.В. звернувся до Шаргородського районного суду із заявою, в якій просить замінити вибулого стягувача ПАТ «Альфа-Банк» на правонаступника ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» щодо виконання рішення у справі №152/1739/16-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №630076250HPLS.
Заяву генеральний директор ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» Іжаковський О.В. мотивує тим, що 14 грудня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області ухвалив рішення у справі №152/1739/16-ц про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №630076250HPLS.
21.12.2020 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» укладено Договір факторингу №2, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» та набуло прав вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №630076250HPLS.
21.12.2020 року між ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №21-12/20, відповідно до якого ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №630076250HPLS.
Згідно із ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться, відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України, за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.
Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).
Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України, у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).
Частиною 1 статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
З наведених положень ст.442 ЦПК України вбачається, що нею регламентовано порядок заміни сторони правонаступником на стадії виконання судового рішення.
Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
Якщо заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження стосовно боржника, то це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, у разі якщо судом не встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення. У протилежному ж випадку правонаступник стягувача сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договором про відступлення права вимоги в порядку статті 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».
Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Крім того, заявник зазначає про те, що у нього завірена копія рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 14.12.2016 року про стягнення заборгованості відсутня. Натомість оригінал рішення по справі №152/1739/16-ц знаходиться в Шаргородському районному суді.
Враховуючи викладене та з метою виконання рішення суду, вважає за необхідно змінити стягувача у справі №152/1739/16-ц: ПАТ «Альфа-Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».
Відповідно до ухвали судді від 20.10.2021 року відкрито провадження у справі №152/1739/15-ц (провадження №6/152/29/21) за заявою генерального директора ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» Іжаковського О.В. про заміну сторони у справі (а.с.59).
Представник заявника ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином (а.с.67), згідно з п.3 прохальної частини заяви просить заяву про заміну сторони у справі розглянути без участі представника заявника (а.с.5).
Представник стягувача АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, про дату , час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.62).
Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялася належним чином (а.с.66).
Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження (ч.3 ст.442 ЦПК України).
В судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, розглянувши заяву генерального директора ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» Іжаковського О.В. про заміну сторони у справі, перевіривши матеріали справи за заявою, прийшов до наступного висновку.
Судові рішення, відповідно до статті 124 Конституції України, є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до п.1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст.516 ЦК України).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною 1 статті 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (ч.2 ст.55 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (ч.2 ст.442 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України в чинній редакції, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з ч.5 ст.442 ЦПК України передбачено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
З правового висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 11.03.2021 року у справі №910/2954/17 вбачається, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи правонаступника.
Процесуальне правонаступництво, передбачене ст.55 Цивільного процесуального кодексу України, це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.
Учасниками виконавчого провадження, згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про виконавче провадження», є виконавець, сторони, представники сторін…
Частинами 1, 2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Частиною 5 статті 15 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних правовідносин або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав та обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.
У цій справі, дослідивши додані до заяви матеріали, судом встановлено, що 21.12.2020 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» укладено Договір факторингу №2, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС», а ТОВ набуло прав вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №630076250HPLS (а.с.30-40).
21.12.2020 року між ТОВ ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №21-12/20, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а останнє набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №630076250HPLS (а.с.15-25, 26-29).
Згідно з п.2.1. вказаного Договору, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а Клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку №1-1 до Договору. Сторони погодили, що за фактом відступлення прав вимоги фактор стає стороною свіх основних договорів, укладених між банком і боржниками, перелік яких міститься в Додатку 1-1 до Договору, в силу чого до фактора переходять всі права, які належали банку та відступлені клієнту за основними договорами, на умовах, передбачених основними договорами (а.с.16).
З платіжних доручень від 15.01.2021 року, від 13.01.2021 року, від 14.01.2021 року вбачається проведення оплати ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» в сумі 1712316,85 грн., 7146285,62 грн., 18000000 грн. згідно з договором факторингу №21-12/20 від 21.12.2020 року (а.с.48, 49, 50).
До матеріалів заяви додано копію Додатку №1-1 до Договору факторингу (а.с.26) такої якості, що не можливо встановити, що за вказаним додатком передано фактору право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
Також, до матеріалів заяви додано заочне рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 14.12.2016 року у справі №152/1739/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягненння заборгованості (а.с.7-10) та вказано заявником у заяві про те, що завірена копія означеного рішення Шаргородського районного суду Вінницької області у нього відсутня.
Таким чином, суд констатує, що заявником не додано до заяви належним чином засвідченої копії рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 14.12.2016 року у справі №152/1739/16-ц, згідно з яким задоволено позовну заяву ПАТ «Альфа-Банк» та стягнуто з ОСОБА_1 грошові кошти саме за кредитним договором №630076250HPLS, у зв`язку із чим суд позбавлений можливості перевірити, чи вказане рішення суду, на яке зсилається заявник, стосується відповідного кредитного договору, тоді як ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи…
Крім того, заявником не зазначено доказів, які б підтверджували те, що заявник здійснив всі належні від нього дії, спрямовані на отримання доказу належно засвідченої копії рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 14.12.2016 року у справі №152/1739/16-ц, та не вказано поважності причин неотримання чи перешкод при отриманні, та не долучення до матеріалів справи означеного рішення.
Також, до заяви не додано доказів на підтвердження того, що по рішенню суду у справі №152/1739/16-ц стягувачу ПАТ «Альфа-Банк» видано виконавчий лист, або доказів, що виконавчий лист не видавався.
Відтак, суд, перевіривши наявність правонаступництва у матеріальних відносинах, не встановив факту, що ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» є правонаступником ПАТ «Альфа-Банк» за договором факторингу щодо вимог до ОСОБА_1 за кредитним договором №630076250HPLS у цивільній справі №152/1739/16-ц.
Суд звертає увагу, що відповідно до ст.55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (тобто, протягом невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто, таке право не є абсолютним і обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.
Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.
Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», строки у виконавчому провадженні це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.
Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання судового рішення, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.
Такий правовий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 11.02.2021 року у справі №910/2954/17.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 11.02.2021 року у справі №910/2954/17 зробив висновок про те, що подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.
З матеріалів цієї справи суд позбавлений можливості встановити, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання судового рішення у справі №152/1739/16-ц, оскільки суду не надано належно засвідченої копії рішення суду у цій справі від 14.12.2016 року із встановленою датою набрання законної сили або копії виконавчого листа, якщо такий видавався, або доказів, що виконавчий лист не видавався, та з яких причин він не отриманий стягувачем протягом такого тривалого строку, а також, відсутні докази про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, якщо такий строк сплив.
Ураховуючи наведене, суд вважає за необхідне заяву генерального директора ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» Іжаковського О.В. про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником залишити без задоволення.
Також, суд вважає за необхідне роз`яснити заявникові право повторного звернення до суду із відповідною заявою при усуненні зазначених вище порушень вимог ЦПК України.
Керуючись ст.ст.260, 442, ч.4 ст.268 ЦПК України, суд
У задоволенні заяви генерального директора ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» Іжаковського Олега Валерійовича про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником відмовити.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, …суд підписує рішення без його проголошення.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України).
Ухвала складена та підписана суддею 02.11.2021 року.

Суддя: