РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/13977/19

Пров. №2/766/3468/21

22 жовтня 2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Савчук В.В., з участю представника позивачки адвоката Панчук Н.В., представника відповідачки адвоката Кравцова С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору нікчемним та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати договір купівлі-продажу №8021, зареєстрований Товарною біржею "Ізумруд" 30 грудня 2003 року, за яким ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,66 кв.м, в тому числі житловою площею 26,9 кв.м нікчемним; визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем п`ятої черги за законом; стягнути судові витрати.

В обґрунтування позову вказала, що за договором №8021, зареєстрованим Товарною біржею "Ізумруд" 30.12.2003 р., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,66 кв.м, в тому числі житловою площею 26,9 кв.м за 23 тисячі грн. Вищевказаний договір, на її думку, єнікчемним, та за нею має бути визнане право власності на вказану квартиру в порядку спадкування як за спадкоємцем п`ятої черги. Вказує, що спірна квартира належала на підставі свідоцтва про право власності на житло за № НОМЕР_1 від 09.02.1994 р., виданого Фондом комунального майна м. Херсона та зареєстрованого в Херсонському бюро технічної інвентаризації в книзі 37, за реєстровим №14693 від 22.06.1994 р. її родичам: ОСОБА_3 діду, ОСОБА_4 бабі та ОСОБА_5 дядьку. Її баба, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , дід ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті яких, їх син (її дядько) ОСОБА_5 прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцями на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , після його смерті відкрилася спадщина на спірну квартиру. 08.01.2019 р. вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті дядька ОСОБА_5 . За повідомленням нотаріуса, спірна квартира продала продана відповідачці за оскаржуваним договором. Вказує, що із дублікату договору купівлі-продажу квартири вбачається, що у ньому відсутні підписи сторін та дублікат виданий 29.08.2017 р. та зареєстрований відповідачкою в Херсонському бюро технічної інвентаризації тільки через 14 років - 29.08.2017 р. Повідомлення нотаріуса про продаж квартири її родичами викликало у неї сумніви, оскільки вони не повідомляли її про продаж квартири, в якій вони проживали, а останній із співвласників ОСОБА_5 в листопаді 2018 р. мав намір подарувати їй цю кватиру, однак, раптово помер. У зв`язку із вказаним, за її дорученням ОСОБА_6 звернувся із заявою до поліції про незаконне заволодіння майном та відкрито кримінальне провадження №0000308. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 13.03.2019 р. накладено арешт на спірну квартиру. На запит слідчого Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області про надання оригіналів документів, які підтверджують реєстрацію вищевказаного договору, директором товарної біржі "Ізумруд" повідомлено, що в архіві товарної біржі такі документи відсутні. Під №8021 в архіві зберігаються інші договори, укладені між іншими сторонами та за іншими адресами, що, на її думку, свідчить про фальсифікацію договору. Крім того, про фальсифікацію договору, на її думку, свідчить також і те, що відповідачка, після придбання квартири у 2003 році ніколи у ній не проживала, оскільки в квартирі до дня їх смерті проживали власники. 11.10.2018 р. у спірній квартирі, через необережність ОСОБА_5 сталася пожежа, після чого у квартирі зберігається майно померлих родичів. Зазначає, що волевиявлення її родичів на відчуження квартири не було, в договорі родичі зазначені як відчужувачі, а тому такий правочин порушує публічний порядок, оскільки був спрямований на порушення конституційних прав і свобод власників нерухомого майна та на заволодіння відповідачкою, всупереч закону їх приватною власністю.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.09.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, витребувано докази.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.02.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду за суттю, вирішено питання про виклик свідків.

27.04.2021 року представником відповідачки подано відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що 30.12.2003 р. між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір №8021 купівлі-продажу, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчено на Товарній біржі "Ізумруд" 30.12.2003 р. та зареєстровано на товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод №8021. Відповідно до п. 10 договору, він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Додатковою умовою вказаного договору п. 11 вказано, що продавці мають право пожиттєвого проживання у проданій квартирі; продавці не мають права без згоди на те покупця будь-кого реєструвати у вказаній квартирі. Вказує, що під час укладення спірного договору, сторонами досягнуто усіх істотних умов, а саме визначену ціну квартири у розмірі 23 тис. грн., які були сплачені покупцем продавцям повністю до підписання вказаного договору, було обумовлено право пожиттєвого проживання продавців у квартирі, а відтак вважає посилання позивачки, як на підтвердження факту фальсифікації договору те, що після його укладення відповідачка ніколи там не проживала не оспорюється відповідачкою, оскільки самими умовами договору передбачено, що продавці мають право пожиттєвого проживання. Відповідачка, перебуваючи у постійних роз`їздах за кордоном, придбала квартиру не з метою проживання, а з метою забезпечення себе нерухомістю, яка б надавала можливість в подальшому, у випадку фінансової нестабільності здавати її в оренду або ж здійснити її відчуження. 29.08.2019 р. відповідачці, у зв`язку з втратою договору №8021 купівлі-продажу, посвідченого 30.12.2003 р. Товарною біржею "Ізумруд" видано дублікат вказаного договору, що має силу оригіналу. Посилання позивачки на те, що із дублікату договору вбачається відсутність підпису сторін, суперечить самій природі такого поняття як дублікат. Крім того, посилання на запит слідчого щодо відсутності оригіналу договору вказує, що на адвокатський запит надано копію журналу реєстрації біржових угод від 30.12.2003 р., де наявний запис про укладення спірного договору. Зазначає, що посилання позивачки на те, що волевиявлення її родичів на відчуження квартири не було, жодними належними доказами не підтверджено, а є лише її припущенням.

20.10.2021 року представником позивачки подано пояснення щодо позову, у яких просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивачки позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, з підстав, викладених у позові.

Представник відповідачки позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

Допитана в судовому засіданні 15.03.2021 р. свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що позивачка онука її сусіда, відповідачку не знає. У квартирі АДРЕСА_1 проживала родина ОСОБА_8 , вони мешкали на одному поверсі. Вона проживає у квартирі АДРЕСА_2 з 1984 року, коли в`їхала у свою квартиру, родина ОСОБА_8 вже мешкала у квартирі АДРЕСА_3 . Вона товаришувала з ОСОБА_9 , ходили один до одного у гості, у неї були діти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . ОСОБА_10 одружився. ОСОБА_12 , її чоловік та ОСОБА_11 нікуди не переїжджали, квартиру не мали наміру продавати, говорили, що квартира дістанеться онуці. ОСОБА_12 до неї у гості часто приходила. До родини ОСОБА_8 у гості приходила лише рідня. ОСОБА_12 захворіла та померла, вона допомагала її чоловіку та сину, потім помер ОСОБА_10 , а ОСОБА_13 побили та він переніс операцію, помер приблизно роки 2 тому. В квартиру ніхто не приходив, він нікого не пускав. У квартирі була пожежа. Ніяких нових власників вона не бачила. З 2003 року по день смерті ОСОБА_13 ніхто, як новий власник не приходив. ОСОБА_11 після операції за собою не доглядав, до нього приїздили якісь люди, шукали його, але він не відчиняв двері нікому.

Допитаний в судовому засіданні 15.03.2021 р. ОСОБА_6 суду пояснив, що позивачка племінниця, відповідачку не знає. Пояснив, що після смерті двоюрідного брата ОСОБА_14 відкрилася спадщина на його майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Він з матір`ю вирішили відмовитися від прийняття спадщини на користь позивачки, оскільки вона рідна онука. Позивачка звернулася до нотаріуса ОСОБА_15 із заявою про прийняття спадщини, а нотаріус повідомив, що померлі родичі продали квартиру. Йому нотаріус видав довіреність, та він звернувся до БТІ для ознайомлення з матеріалами інвентарної справи на квартиру, де виявив, що зареєстровано дублікат, а не оригінал договору купівлі-продажу квартиру, який не містив підписів сторін, крім того, у ньому були вказані інші дати народження сторін. Він звернувся до Корабельного ВП ХВП із заявою про злочин, було порушено кримінальну справу, накладений арешт на квартиру. Після цього, адвокат звернувся із запитом до товарної біржі "Ізумруд", які і повідомили, що там існує інший договір під іншим номером. Через ОСОБА_16 стало відомо, що ОСОБА_2 10 років проживає в Італії, по ній порушено 10 кримінальних справі, договір вважає фіктивним. Він знайшов, що квартира продається. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали разом більше 40 років, ОСОБА_17 фактично прийняв спадщину після своїх батьків. Дьоміна у квартирі жодного разу не була, всі особисті рахунки оформлено на ОСОБА_8 . Наразі квартира перебуває в аварійному стані, опломбовано лічильники на воду та газ, квартира в стані після пожежі та не у придатному для проживання стані.

Допитана в судовому засіданні 15.03.2021 р. свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що позивачка донька її племінника, відповідачку не знає. ОСОБА_3 чоловік сестри, ОСОБА_4 її рідна сестра, вони проживали у квартирі АДРЕСА_1 , знає їх все життя. У них було два сини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . ОСОБА_11 жив з батьком та матір`ю. Вони не продавали квартиру, оскільки іншого житла не мали. Проживали разом, після смерті батьків, квартиру успадкував син ОСОБА_11 , який збирався подарувати її племінниці ОСОБА_19 . Наміру продати квартиру не було, на її думку це аферисти. Квартира зачинена, була пожежа. ОСОБА_11 друзів не водив, його побили та він дуже довго лежав у лікарні.

Допитаний в судовому засіданні 22.10.2021 р. свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що сторін у справі не знає. У 2003 році працював на товарній біржі "Ізумруд". Пояснив, що до нього надійшло звернення ОСОБА_2 про видачу дублікату договору купівлі-продажу. Він перевірив наявність договору по журналу реєстрації біржових угод, відсутність інших власників на квартиру та видав дублікат, договір роздрукував з комп`ютера. З 2004 року товарна біржа припинила свою діяльність, інформацію передавали рідко. Згідно Закону України "Про товарну біржу" вони роздрукували договір купівлі-продажу, оскільки ніякого механізму щодо видачі дублікатів не було, інструкцій також. Зберігання архіву біржі не передбачено, у нього архів не зберігається. Коли видавав дублікат договору з оригіналом не звіряв. З архівом не звіряв, всі договори зберігаються на комп`ютері, звірив із записом у журналі, роздрукував та видав дублікат.

Суд, заслухавши вступні слова представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної, спільної, сумісної власності ОСОБА_3 , та членам його сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвом № НОМЕР_1 про право власності на житло від 09.02.1994 р. (арк. справи 14).

Згідно дублікату договору №8021 купівлі-продажу виданого 29.08.2017 р., 30 грудня 2003 року між ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, за п. 1 якого продавець продав, а покупець придбав квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,66 кв.м, в тому числі житловою площею 26,9 кв.м, кількість кімнат дві. Відчужувана квартира належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло за № НОМЕР_1 від 09.02.1994 р. виданого Фондом комунального майна, зареєстрованого Бюро технічної інвентаризації у книзі 37 за реєстр. №14693 від 22.06.1994 р. (п. 2 договору) (арк. справи 13).

За п. 3 договору, квартира продана за 23 тис. грн., сплачених покупцем продавцю повністю до підписання вказаного договору. Відповідно до п. 10 договору, договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Пунктом 11 договору передбачені додаткові умови: продавці мають право пожиттєвого проживання у проданій квартирі. Продавці не мають права без згоди покупця будь-кого реєструвати у проданій квартирі.

Вищевказаний договір зареєстровано на товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод, реєстраційний №8021, тридцятого грудня 2003 року.

Вказаний дублікат договору купівлі-продажу не містить оригінальних підписів сторін, дата народження ОСОБА_21 вказана невірно, оскільки останній народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , а не ІНФОРМАЦІЯ_8 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим повторно 06.06.2019 р. (арк. справи 15). Відомості щодо наявності або відсутності спадкової справи, інформація щодо осіб, які були зареєстровані та проживали на час смерті спадкодавця суду не надані.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданим повторно 06.06.2019 р. (арк. справи 16). Відомості щодо наявності або відсутності спадкової справи, інформація щодо осіб, які були зареєстровані та проживали на час смерті спадкодавця суду не надані.

ОСОБА_22 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданим повторно 06.06.2019 р. (арк. справи 17).

За витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №4 від 06.06.2019 р., ОСОБА_22 народився ІНФОРМАЦІЯ_12 , батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (арк. справи 18).

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №4 від 14.12.2018 р. (арк. справи 21).

Тобто, ОСОБА_5 та ОСОБА_22 є рідними братами.

ОСОБА_23 народилася ІНФОРМАЦІЯ_13 , батьками є ОСОБА_22 та ОСОБА_24 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 виданим повторно 06.06.2019 р. (арк. справи 20).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №3 від 07.06.2019 р., 09 жовтня 2010 року між ОСОБА_25 та ОСОБА_23 зареєстровано шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на ОСОБА_26 . Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 11.10.2016 р. шлюб розірвано (арк. справи 19).

04.06.2019 року між ОСОБА_27 та ОСОБА_28 зареєстровано шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на ОСОБА_16 , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 від 04.06.2019 року (арк. справи 12).

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_3 та ОСОБА_29 та, відповідно племінницею ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 13.03.2019 року накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , із забороною будь-яким уповноваженим особам на внесення інформації про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження по вищевказаному нерухомому майну (арк. справи 23).

Згідно листа директора ТБ "Ізумруд" Боянжу Ю.М. від 27.03.2019 р. слідчому СВ Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області в архіві товарної біржі "Ізумруд", який знаходиться за адресою: м.Херсон, вул. Соборна (Леніна), буд. 2 оригіналу договору купвлі-продажу між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відсутній. У разі укладення вищезазначеного договору, один екземпляр оригіналу договору повинен зберігатися в архіві Херсонського ХБТІ, а другий у покупця ОСОБА_2 . Під номером №8021 в архіві товарної біржі зберігаються інші договори, укладені між іншими сторонами та за іншими адресами. До вказаного листа додано дві копії договорів купівлі-продажу за номерами №8021, укладені 30.08.2004 р. та 22.06.2004 р. (арк. справи 24-26).

Позивачкою долучено фотознімки (арк. справи 39), з яких вбачається фото двері з номером АДРЕСА_3 , занедбаний стан квартири, наявність предметів побуту (фотокартки, посуд, меблі тощо). Відповідачкою доказів сплати комунальних послуг, тобто утримання нею майна, а також доказів, що свідчать про оплату договору суду не надано.

За матеріалами спадкової справи №1/2019 заведеної приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Левчуком В.Ю. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_14 ОСОБА_5 встановлено, що 08.01.2019 р. із заявою про прийняття спадщини звернулася племінниця (донька рідного брата ОСОБА_22 ) ОСОБА_28 (арк. справи 68-88).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №254540208 від 27.04.2021 р. за критерієм пошуку: АДРЕСА_4 , 21.09.2017 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на вищеказане нерухоме майно на підставі дублікату договору купівлі-продажу, серія та номер 8021, виданий 29.08.2017 р. Херсонською товарною біржою "Ізумруд". Крім того, наявне обтяження за ухвалою Херсонського міського суду Херсонського міського суду від 13.03.2019 р. (арк. справи 143-144).

Згідно ксерокопії (арк. справи 149-150), засвідчених начальником реєстраційного відділу ТБ "Ізумруд" Вірличем М.А., журналу реєстрації договорів купівлі-продажу Товарної біржі "Ізумруд", наявний запис щодо ймовірно номеру договору 8021, дата укладення 30.12.2003 р. між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (із вказівкою паспортних даних), наявні підписи осіб, однак, порівняно із іншими наявними записами, не містить ціну продажу квартири, є останнім записом журналу.

З дослідженої в судовому засіданні інвентарної справи на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 встановлено, що у 1994 році зареєстровано право власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 09.02.1994 р.; 22.12.2003 р. ОСОБА_3 звертався до КП "ХБТІ" із заявою про виготовлення довідки-характеристики для продажу квартири (підпис відсутній, матеріали інвентарної справи не містять копії паспортів власників); ксерокопію дублікату договору купівлі-продажу №8021 від 30.12.2003 р., на підставі якого було зареєстровано право власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 .

Спір у даній справі, оскільки він стосується подій 2003 року, належить вирішувати у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема Конституції України, ЦК Української РСР редакції 1963 року, Закону Української РСР «Про власність», Закону України «Про товарну біржу» та інших нормативних актів.

Згідно ст.1 Закону України «Про товарну біржу» товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій, за ст. 15 цього Закону не підлягали нотаріальному посвідченню угоди щодо купівлі-продажу, поставки та обміну товарів, допущених до обігу на товарній біржі, учасниками якої є члени біржі, якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня, угода вважалася укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

За змістом дублікату спірного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 його було укладено 30 грудня 2003 року між членами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ціна квартири визначена в 23 тис.грн., п. 10 зазначено, що договір нотаріальному посвідченню не підлягає, оригінал договору відсутній, дублікат не має підписів сторін, разом з тим відповідно до копії журналу реєстрації біржових угод з нерухомістю на Херсонській товарній біржі «Ізумруд», оригінал якого суду не надавався, здійснено запис щодо продажу вказаної квартири за № 8021 без зазначення суми продажу. На підставі дублікату договору 07 вересня 2017 року року державним реєстратором Херсонської міської ради Херсонської області Скакун С.О. за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на спірну квартиру.

Норми ЦК Української РСР редакції 1963 року не містили положень з приводу цивільного обігу квартир у багатоквартирних будинках, оскільки право громадян мати у власності квартиру було запроваджено пізніше, з набуттям чинності Закону Української РСР «Про власність» 15 квітня 1991 року, ст. 15 вказаного Закону передбачала можливість отримання наймачем у власність займаної ним квартири шляхом викупу або на інших підставах, передбачених законодавством Української РСР.

За змістом статей 128, 153 ЦК Української РСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.224 ЦК Української РСР за договором купівлі продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК Української РСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»(в редакції чинній на час укладення договору) не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

У період укладання оспорюваного договору купівлі-продажу квартири існувала колізія у чинному законодавстві, оскільки згідно зі ст. 224, 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу житлових квартир повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Проте, згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню.

За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч.1 ст. 128 ЦК Української РСР), а відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР договір вважається укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору.

Отже, положення ст. 227 ЦК Української РСР спрямовані безпосередньо на встановлення форми договору купівлі-продажу житлового будинку. Тобто, правові норми, закріплені цією статтею, мають спеціальний характер по відношенню до відповідних договорів, тоді як ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» закріплює умови, за наявності яких угоду можна вважати біржовою. З цього випливає, що положення ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» по відношенню до угод про відчуження нерухомого майна житлового призначення мають загальний характер. Тобто, закон спеціальний переважає закон загальний.

Отже, договір купівлі-продажу квартири, укладений на біржі в простій письмовій формі, може бути визнаний недійсним.

Згідно зі ст.47 ЦК Української РСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою ст. 48 цього Кодексу.

22 липня 1992 року набув чинності Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду», яким врегульовано порядок передачі у власність громадянам займаних ними квартир у будинках державного житлового фонду.

Відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР недодержання нотаріальної форми угоди у випадках, коли така форма визначена законом обов`язковою, тягне за собою недійсність угоди, ст. 227 цього Кодексу для договору купівлі-продажу жилого будинку встановлена обов`язкова нотаріальна форма, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору у відповідності до ст. 47 цього Кодексу.

Квартира та житловий будинок мають спільні правові ознаки, оскільки крім того, що вони є нерухомими об`єктами права власності відповідних громадян, вони виступають ще й житлом для них, право на яке окремо захищене ст. 47 Конституції України, у відповідності до якої кожен має право на житло, держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Таким чином при вчиненні угод щодо відчуження вказаних об`єктів нерухомого майна держава має обов`язок забезпечити громадянам дотримання встановленого порядку укладення таких угод, який би гарантував конституційне право на житло.

За положеннями ст. 1 Закону України «Про нотаріат» на відповідний нотаріальний орган чи посадову особу покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, ст. 5 цього Закону встановлено обов`язки нотаріуса, до яких зокрема входить обов`язок здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, сприяти громадянам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду, передбачена можливість відмови у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам, ст. 21 цього Закону встановлена відповідальність нотаріуса за шкоду, заподіяну особі внаслідок незаконних або недбалих дій, ст. ст. 39, 43, 44 Закону передбачено порядок вчинення нотаріальних дій, товарна біржа таких обов`язків перед громадянами не має та переслідує іншу мету.

Сторони спірної угоди у розумінні ст. 1 Закону України «Про товарну біржу» не виступали фізичними особами, які б здійснювали виробничу і комерційну діяльність, у даній угоді іде мова про відчуження житла, яке в силу цих своїх якостей не можна вважати об`єктом, допущеним до обігу на товарній біржі, за вище наведеними правовими ознаками на вказану угоду поширює свою дію ст. 227 ЦК України щодо її обов`язкової нотаріальної форми, оскільки лише у такому випадку державою, з дотриманням встановленого законом порядку відповідною уповноваженою особою, може бути забезпечено законний перехід права власності на житловий об`єкт нерухомості з дотриманням ст. 47 Конституції України.

Таким чином, оскільки сторонами спірної угоди не було дотримано зазначених вище положень закону щодо її обов`язкової нотаріальної форми, вона у відповідності до ст. 47 ЦК Української РСР є недійсною, приведений висновок відповідає п. 4 чинної на той час постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», а також правовим позиціям Верховного Суду, висловленим у постановах від 26 листопада 2018 року у справі № 205/8493/16-ц та від 01 квітня 2020 року у справі № 754/1466/15-ц.

Частиною першою статті 59 ЦК УРСР передбачено, що угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення.

Новий ЦК України недодержання нотаріальної форми договору визначає як нікчемний правочин (ч.1 ст. 220 ЦПК України).

Враховуючи, що договір укладено 30.12.2003 року, з 01.04.2004 року набрав чинності ЦК України в новій редакції, сторони договору не зверталися до суду з вимогами про визнання договору дійсним, суд за другим реченням частини 5 статті 216 ЦК України вважає необхідним застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи шляхом скасування рішення державного реєстратора Херсонської міської ради Херсонської області Скакун Сергія Олександровича № 37201727 від 21.09.2017 р. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_5 , з урахуванням ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з визнанням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства, що існували до внесення рішення № 37201727 від 21.09.2017 р., визначаючи, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору є самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Щодо вимог про визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки; у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця; у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ст. 1261-1265 ЦК України).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно зі ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2020 року в справі №175/1941/16-ц (провадження № 61-19798св18) вказано, що «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування».

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, у справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до положень статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Судом встановлено, що після померлого ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини звернулася позивачка. Відомостей про наявність інших спадкоємців матеріали спадкової справи не містять. Стороною позивачки клопотань про залучення співвідповідача не надано, що не позбавляє позивачку права отримати відповідне свідоцтво у нотаріуса.

З урахуванням відсутності інших спадкоємців, належним відповідачем у справі щодо визнання права на спадщину повинна виступати територіальна громада м. Херсона, відповідачка не має відношення до спадкового майна, а тому не може відповідати за заявленими вимогами, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

Рішення в повному обсязі складено 01 листопада 2021 року.

На підставі викладеного, ст.ст. 6-13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору нікчемним та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину шляхом скасування рішення державного реєстратора Херсонської міської ради Херсонської області Скакун Сергія Олександровича № 37201727 від 21.09.2017 р. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_6 ) на квартиру АДРЕСА_5 , з урахуванням ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з визнанням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства, що існували до внесення рішення № 37201727 від 21.09.2017 р.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус