Справа № 289/954/21
Номер провадження 2/289/521/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Сіренко Н.С.,

за участю: секретаря судового засідання Галькевич Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Нестеренка М.М.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона являється власником 53/100 частин квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 25.10.1993, договору дарування від 14.09.2010 та рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 05.07.2007.

Проте відповідачі не бажають за взаємною згодою розділити квартиру та нотаріально посвідчити даний правочин, тому позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

Для встановлення часток у праві власності на квартиру, вартості квартири та можливих варіантів поділу, позивач замовила будівельно-технічну експертизу, згідно висновку якої технічно можливий варіант поділу квартири з відхиленням від ідеальних часток в сторону зменшення частки позивача до 46/100 частки, з чим позивач погоджується та просить суд ухвалити рішення, яким згідно висновку експерта №1105/03-2021 від 17.03.2021 виділити їй в натурі 53/100 частин квартири АДРЕСА_1 , а саме:

-Ѕ частину коридору 1-1, площею 1,10 кв.м., вартістю 9344,00 грн.;

-коридор 1-10, площею 3,50 кв.м., вартістю 29731,00 грн.;

-кімнату 1-11, площею 9,10 кв.м., вартістю 77300,00 грн.;

-лоджію 1-12, площею 7,70 кв.м., вартістю 65407,00 грн.;

-кімнату 1-13, площею 14,50 кв.м., вартістю 123170,00 грн.;

-кухню 1-14, площею 6,90 кв.м., вартістю 58612 грн.;

-санвузол 1-15, площею 2,70 кв.м., вартістю 22935,00 грн., а всього загальною площею 45,50 кв.м. на загальну суму 386499,00 грн., та припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 53/100 ідеальних частин квартири АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати.

Ухвалою від 14.06.2021 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання та встановлено сторонам строки для надання відзиву, відповіді на відзив та роз`яснено інші права учасникам справи (а.с.74).

22.07.2021 від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення (а.с.83,86).

Протокольною ухвалою від 28.07.2021 було задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 про відкладення підготовчого засідання в зв`язку з тим, що він не отримував копію позовної заяви з додатками (а.с.93).

11.08.2021 від відповідача ОСОБА_2 на дійшов відзив на позовну заяву (а.с.104-105), який ухвалою суду від 12.08.2021 повернутий без розгляду (а.с.115).

12.08.2021 до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 , в якому останній зазначив, що позов є безпідставним так як йому на праві власності окрім зазначеної в свідоцтві частки належить ще частина, яка належала ОСОБА_4 , про що свідчить заповіт останньої, а тому є спірним розмір спільної часткової власності, оскільки ним ще оскаржується 11/100, які за рішенням суду отримала позивач після смерті їх брата ОСОБА_5 . Вказує, що позивач вже зверталася до суду із аналогічним позовом і рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області, яке набрало законної сили 11.01.2021, в задоволенні позовних вимог їй було відмовлено. Зазначає, що реконструкцію квартири проведено без його дозволу та відому, без дозволу компетентних органів, тому самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу (виділу), а позовна заява задоволенню не підлягає (а.с.120-122).

26.08.2021 від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Нестеренка М.М. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що зазначені ОСОБА_2 у відзиві на позов доводи необґрунтовані та не можуть бути судом взяті до уваги з наступних підстав. Щодо набрання рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області законної сили 11.01.2021 зазначає, що в справі №289/146/20 був інший предмет спору - квартира АДРЕСА_2 . Щодо самочинного переобладнання зазначає, що рішенням виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області №92 від 08.05.2007 ОСОБА_2 було надано дозвіл на перебудову квартири з чотирьох кімнатної на однокімнатну та двокімнатну; відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства було видано паспорт на перебудову квартири, а рішенням виконавчого комітету Радомишльської міської ради №160 від 10.09.2008 надано дозвіл на переобладнання житлової кімнати в кухню та санвузол, тобто доводи відповідача щодо самовільної реконструкції є безпідставними, до того ж в результаті реконструкції не було заміни окремих конструкцій та втручання в несучі конструкції та не було порушено прав співвласників квартири, при цьому ні рішення виконкому, ні дії відповідача ОСОБА_2 щодо реконструкції не було оскаржено, до того ж реконструкція здійснювалася саме з боку сторони відповідачів, і позивач вважає, що саме її право на виділ частки в натурі підлягає судовому захисту (а.с.126-128).

Ухвалою суду від 30.08.2021 задоволено клопотання представника позивача адвоката Нестеренка М.М. про витребування доказів; закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.09.2021 (а.с.141), однак в цей день справу знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді в нарадчій кімнаті по іншій справі (а.с.176).

В судовому засіданні представник позивача адвокат Нестеренко М.М. позов підтримав та просить його задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з наведених у відзиві підстав та крім того зазначив, що на даний час в суді розглядається справа щодо оспорювання заповіту, до того ж він не погоджується із заявленою позивачем часткою 53/100, має намір оскаржити рішення суду про спадкування позивачем частки після смерті брата, зазначив, що вказане питання можна було б вирішити шляхом сплати йому відповідної грошової суми, однак ніхто до нього не звертався із відповідними пропозиціями.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, суд бере до уваги їх заяви про розгляд справи без їх участі, в яких зазначено, що позовні вимоги підтримують та просять задовольнити (а.с.83,86).

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача ОСОБА_2 , дослідивши письмові матеріали, які містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від 25.10.1993 квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить: ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 . Квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», загальна площа квартири становить 101,8 кв.м (а.с.8).

Згідно договору дарування від 14.09.2010 ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 подарували і передали у власність безоплатно в рівних частках кожен по 5/100 ідеальних частин кожен, а ОСОБА_1 прийняла у дарунок належні дарувальникам на праві особистої часткової (дольової) приватної власності по 5/100 ідеальних частин від кожного, нерухомість, що разом становить 25/100 ідеальних частин квартири під АДРЕСА_1 (а.с.9).

Із витягу про державну реєстрацію прав від 12.11.2010 вбачається, що 29.10.2010 на підставі договору дарування від 14.09.2010 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 25/100 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с.10).

Із матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідачі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.6,71,72,73).

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 05.07.2017, яке набрало законної сили 22.07.2017, визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті брата, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 11/100 ідеальних частин квартири АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Із спадкової справи №54/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після смерті останньої звернулися дочка померлої ОСОБА_1 , чоловік померлої ОСОБА_2 , сини померлої ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Також в матеріалах справи наявний заповіт, згідно якого 28.11.2017 ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповіла все своє майно і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті своєму сину ОСОБА_2 . Крім того, в матеріалах спадкової справи наявна заява ОСОБА_1 від 09.09.2021 з проханням до нотаріуса не видавати жодного свідоцтва про право на спадщину за заповітом так як нею подано заяву до суду про визнання заповіту недійсним, а також заява про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності (а.с.149-172).

02.02.2021 на замовлення ОСОБА_1 кваліфікованим експертом ОСОБА_7 виготовлено Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , в якому зазначено, що приміщення під номерами 1-1, 1-9, 1-10, 1-11, 1-13, 1-14, 1-15 самовільно переплановані, перепланування приміщень проводилося без втручання в несучі конструкції стін. Згідно експлікації приміщень вказаної квартири загальна площа приміщень, підрахована за формулами розрахунку площ, складає 99,5 кв.м., з них 49,1 кв.м. житлова (основна) площа, та 50,4 кв.м. - допоміжна (а.с.14-20).

Згідно висновку експерта 31105/03-2021 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 17.03.2021, виділ належної ОСОБА_1 частки в квартирі АДРЕСА_1 , що згідно представлених на дослідження документів становить 53/100 частки, при якому виділити коридор №1-10 (площею 3,50 кв.м.), житлову кімнату №1-11 (площею 9,1 кв.м.), лоджію №1-12 (площею 7,7 кв.м.), житлову кімнату №1-13 (площею 14,5 кв.м.), кухню №1-14 (площею 6,9 кв.м.), санвузол (площею 2,7 кв.м.) та Ѕ частину коридору №1-1 (площею 2,2 кв.м.), як передбачено п. 6 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 (із змінами), з відхиленням від ідеальної частки, є технічно можливим. Можливий варіант виділу 53/100 частки в квартирі АДРЕСА_1 , із зазначенням : - розміру частки по вартості, що становить приміщення, які пропонуються виділити співвласнику; - розміру компенсації у зв`язку із відхиленням від розміру часток співвласників; викладено в дослідницькій частині в таблиці №7 (Варіант №1) і зображено на схемі в Додатку №2(а.с.21-63).

Із вказаного висновку експерта вбачається, що Вартість квартири АДРЕСА_1 становить 845200,00 грн. Частка ОСОБА_1 складає 53/100, по загальній площі квартири - 52,70 кв.м. по вартості 447956,00 грн., частка інших співвласників - 47/100, по загальній площі квартири - 46,80 кв.м. по вартості 397244,00 грн.; в тому числі: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - по 117/1000 кожного (а.с.50).

Експерт прийшов до висновку, що виділити ізольовану квартиру ОСОБА_1 відповідно її частки у квартирі не вбачається можливим, однак експертом запропоновано виділити 53/100 частки ОСОБА_1 з відхиленням від ідеальних часток по площі квартири, а саме 46/100, що на 7,2 кв.м. (на 61457,00 грн.) менше, іншим співвласникам - 54/100 частки, що, відповідно, на 7,2 кв.м. (на 61457,00 грн.) більше. В даному варіанті виділу 53/100 частки ОСОБА_1 в спірній квартирі, що виділяються співвласнику, є ізольованими, не потребують виконання додаткових будівельних робіт для їх ізольованого користування, в тому числі втручання в несучі конструктивні елементи житлового будинку та інженерні системи загального користування (а.с.57-58).

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що позивач погоджується на вказаний експертом варіант з відхиленням від ідеальних часток, вимоги про стягнення з відповідачів компенсації в зв`язку із відхиленням не заявляє.

Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в п. 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки (ДБН), реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Таким чином, норма ч. 1 ст. 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна кількості приміщень, створення нових, втручання в несучі конструкції).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Верховний Суд у своїй постанові від 04.04.2019 у справі №750/4445/17 зробив висновок, що в розумінні ч. 1 ст. 376 України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Здійснення перепланування можливе лише за умови дотримання вимог статті 152 ЖК Української РСР, отримання відповідного дозволу, що дає право на виконання таких робіт.

Обов`язок оформлення таких документів згідно зі статтями 34, 39, 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» покладено на Управління державної архітектурно-будівельної інспекції.

Так, згідно витягу з рішення Радомишльської міської ради Житомирської області №92 від 08.05.2007, розглянувши заяви громадян … виконком вирішив надати дозвіл ОСОБА_2 , проживаючому по АДРЕСА_1 , на перебудову квартири з чотирьох кімнатної на однокімнатну та двокімнатну; всіх забудовників зобов`язати в місячний термін одержати Будівельний паспорт, висновок епідемстанції та дозвіл на виконання будівельних робіт в інспекції Держархбудконтроля (а.с.130).

В даній справі також наявне рішення виконкому Радомишльської міської ради Житомирської області №160 від 10.09.2008, яким надано дозвіл ОСОБА_2 , проживаючому по АДРЕСА_1 , на переобладнання житлової кімнати в кухню та санвузол (а.с.131).

28.05.2008 начальником регіонального розвитку, містобудування та архітектури Радомишльської райдержадміністрації затверджено Паспорт на перебудову квартири за адресою : АДРЕСА_1 , замовник ОСОБА_2 , підстава - рішення Радомишльської міськради від 08.05.2007 № 92 (а.с.134), начальником КП Радомишльпроект підписано Проект на перебудову квартири (а.с.136).

В матеріалах справи також наявне Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) /про зміну даних у повідомленні про початок з виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), направлене управлінню ДАБІ у Житомирській області замовниками: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому вони повідомили про початок виконання будівельних робіт - реконструкція з розділенням власної квартири №14 під дві квартири ( №14 та №15) в АДРЕСА_1 (а.с.109-110).

Вказаними документами спростовується твердження відповідача ОСОБА_2 про відсутність дозвільних документів на перепланування та щодо самовільної реконструкції спірної квартири, при цьому ні рішення виконкому, ні дії відповідача ОСОБА_2 щодо реконструкції не було оскаржено.

У відповідності до положеннями ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі захисту права спільної власності.

Правовий режим спільної власності визначається главою 26 ЦК України.

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Положеннями статей 357, 358 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу в натурі нерухомості, яка перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу приміщення відповідно до часток співвласників.

При виділі частки із спільного нерухомого майна або при його поділі співвласникам має виділятися окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна у розумінні статті 181 ЦК України.

Системний аналіз статей 181, 183, 358, 364, 367 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку (квартири), що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку (квартири) із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку (квартири) в ізольовані приміщення, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду у справах №465/950/13-ц від 27.03.2019, №683/151/16-ц від 26.12.2019, №153/958/18-ц від 24.03.2020 та у справі №344/14053/16-ц від 20.05.2020.

Так, у висновку експерта зазначено, що квартири, які пропонуються для виділу в квартирі №14 та виділяються в ізольоване користування у визначеному експертом варіанті, згідно вимог діючих нормативних документів, чинних на території України в галузі будівництва, забезпечені таким інженерним устаткуванням: автономною системою електропостачання; автономною системою газопостачання; автономною системою опалення; автономною системою водопостачання та водовідведення (а.с.58).

Відповідач заперечуючи проти розподілу спірної квартири та виділ позивачу в натурі частки із майна, що є спільною частковою власністю, не довів належними та допустимими доказами, що визначеним експертом варіантом розподілу спірної квартири порушуються його права та законні інтереси, як співвласника.

В даному випадку втручання у право власності у вигляді виділу частки в натурі є виправданим, оскільки воно здійснено з метою врегулювання існуючого спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес), на підставі закону, з дотриманням вимог співмірності і пропорційності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України закріплено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, частини 1 і 2 ст. 11 ЦПК України.

Проаналізувавши зазначені в рішенні норми права та дослідивши надані сторонами доказами на підтвердження заявлених сторонами обставин, суд прийшов до висновку, що позивачем належними і допустимими доказами доведено можливість виділу їй в натурі конкретних приміщень спірної квартири у запропонованому нею варіанті. При цьому суд звертає увагу, що питання стягнення компенсації у зв`язку із відхиленням від розміру часток співвласників, позивачем не ставилося, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в межах заявлених позивачем вимог.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнено від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок Держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач сплатила 4479,60 грн. судового збору (а.с.1) та 4118,60 грн. за оплату проведеної будівельно-технічної експертизи (а.с.21).

Доказів на понесення сторонами інших судових витрати матеріали справи не містять.

Таким чином, позивач підтвердила понесені витрати в даній справі на суму 8598,20 грн., які включаються до поняття «судові витрати» та підлягають розподілу між сторонами на загальних підставах відповідно до правил ст. 141 ЦПК України та положень ЗУ «Про судовий збір».

Так, відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав ще на стадії підготовчого провадження (а.с.86), крім того, він є особою з інвадністю ІІ групи, що підтверджується Довідкою до акта МСЕК серії 12ААВ №289290 від 01.07.2021 (а.с.88).

А тому, враховуючи, що позов задоволено, відповідач ОСОБА_3 звільнений від сплати судового збору в силу дії п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суму судового збору в розмірі 1493,20 грн. слід компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 визнав позов до початку розгляду справи по суті (а.с.83), то на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу ОСОБА_1 підлягає поверненню з Державного бюджету України 746,60 грн.

В той же час, враховуючи, що позивачем сплачено 4118,60 грн. за проведення експертизи, що відноситься до інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, від сплати яких відповідач ОСОБА_3 не звільнений, а тому ці витрати підлягають стягненню з усіх відповідачів в рівних долях по 1372,87 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 81, 82, 89, 141, 142, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_5 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_6 ) про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 53/100 частин квартири АДРЕСА_1 , а саме:

-1/2 частину коридору 1-1, площею 1,10 кв.м., вартістю 9344,00 грн.;

-коридор 1-10, площею 3,50 кв.м., вартістю 29731,00 грн.;

-кімнату 1-11, площею 9,10 кв.м., вартістю 77300,00 грн.;

-лоджію 1-12, площею 7,70 кв.м., вартістю 65407,00 грн.;

-кімнату 1-13, площею 14,50 кв.м., вартістю 123170,00 грн.;

-кухню 1-14, площею 6,90 кв.м., вартістю 58612 грн.;

-санвузол 1-15, площею 2,70 кв.м., вартістю 22935,00 грн.,

всього загальною площею 45,50 кв.м. на загальну суму 386499,00 грн., та припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 53/100 ідеальних частин квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1372,87 грн. судових витрат за проведення експертизи.

Витрати по сплаті судового збору, що підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за звернення до суду з позовною заявою у розмірі 1493,20 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 746,60 грн. судового збору,сплаченого при поданні позову за квитанцією № 38 від 31.05.2021, видавши їй з матеріалів справи завірену копію з оригіналу вказаної квитанції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати: 746,60 грн. судового збору та 1372,87 грн. судових витрат за проведення експертизи, а всього 2119,47 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати: 1493,20 грн. судового збору та 1372,87 грн. судових витрат за проведення експертизи, а всього 2866,07 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 29.10.2021.

Суддя Н. С. Сіренко