Єдиний унікальний номер: 378/627/21
Провадження № 2/378/239/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2021 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Мельник Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняв залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаною позовною заявою звернулось ТОВ «Прості займи», з посиланням на те, що 29.08.2018 р. між ним та ОСОБА_2 укладено договір про надання фінансових послуг № 45 на суму 3000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60,00 грн. за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Кредитний договір укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. 13.09.2018 р. термін платежу за договором настав, однак відповідач не виконала свої зобов`язання, а саме: не повернула отримані на підставі укладеного договору кошти та не сплатила проценти. Станом на 26.07.2021 р. заборгованість відповідача за Кредитним договором склала: сума кредиту 3000 грн., проценти за користування кредитом - 62820,00 грн., пеня - 1500 грн., індекс інфляції за весь період прострочення - 849,76 грн. та три проценти річних від простроченої суми - 2960,27 грн.. Загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 71130,03 грн..

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищевказану заборгованість та витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 гривень.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав заяву, в якій справу просить розглядати без його участі.

Відповідач до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, при ухваленні рішення по справі вона покладається на розсуд суду, оскільки кредит вона отримала, але його не погасила.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ТОВ «Прості займи» є юридичною особою та зареєстровано як фінансова установа, основним видом діяльності ТОВ «Прості займи» є кредитування, що підтверджується копією виписки Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та статуту (а.с.6, 8-10).

29 серпня 2018 року між ТОВ «Прості займи» та відповідачем ОСОБА_2 укладено Договір про надання фінансових послуг №5, у режимі онлайн шляхом заповнення в електронній формі заяви-анкети на сайті відповідача, згідно умов якого остання отримала кредит на особисті потреби у розмірі 3000 грн строком на 16 днів - до 13 вересня 2018 року та зобов`язалася його повернути і сплатити відсотки у розмірі 960 грн. (розмір відсотків: 2% за кожен день користування кредитом, (730 відсотків річних). Дата початку нарахування відсотків розпочинається з 29 серпня 2018 року. При виникненні заборгованості позичальник також зобов`язався сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 % (а.с.11).

Відповідно до п.п.4-6 заяви-анкети ОСОБА_2 підтвердила, що доступ до заповнення від її імені заяв-анкет на офіційному сайті відповідача (pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua) належить лише їй, ні які інші особи не мають можливості скористатись від її імені можливістю отримання інтернет-кредиту у Товаристві; всі заяви-анкети, що надходять від її імені на сайт pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua, є дійсними та надані нею особисто: всі заявки на видачу кредитних коштів на її картковий рахунок надані з її особистого мобільного телефону є дійсними та надані нею особисто (а.с.11).

У інформаційній довідці процедури оформлення заявки на видачу займу містяться дані ОСОБА_2 , її прізвище, ім`я та по батькові, серія та номер паспорта, дата та орган його видачі, ідентифікаційний податковий номер, адреса реєстрації та місця проживання, дата народження, номер телефону, відомості про місце роботи, щомісячний дохід та сімейний стан. Також у ній зазначено номер карткового рахунку, на який позичальнику перераховуватимуться кредитні кошти, перші дві цифри якого - 51, останні чотири цифри - 9235 (а.с.14).

Згідно наданого позивачем ТОВ «Прості займи» алгоритму укладення договору за допомогою мережі «Інтернет», після подачі відповідної заяви позичальником ОСОБА_2 отримано унікальний код на підтвердження оформлення позики через SМS на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який було введено відповідачем на цьому сайті, підтвердивши подачу заяви-анкети.

Згідно довідки ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на банківську кредитну картку ОСОБА_2 перераховані кошти за кредитним договором у розмірі 3000 грн (а.с.15).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ст. ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору від 29 серпня 2018 року позичальник ОСОБА_2 отримала кошти у розмірі 3000 грн на умовах строковості, зворотності, платності строком на 16 днів, із сплатою відсотків у розмірі 960 грн..

Крім того, при виникненні заборгованості позичальник також зобов`язалася сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 %.

Відповідно до розрахунку ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» заборгованості за кредитним договором станом на 26.07.2021 р. заборгованість відповідача за Кредитним договором складає 71130,03 грн: сума кредиту 3000 грн., проценти за користування кредитом - 62820,00 грн., пеня - 1500 грн., індекс інфляції за весь період прострочення - 849,76 грн. та три проценти річних від простроченої суми - 2960,27 грн. (а.с. 32-56).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 3000 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 29 серпня 2018 року по 13 вересня 2018 року в сумі 960 грн..

Таким чином, вимога позивача ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 3000 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 29 серпня 2018 року по 13 вересня 2018 року в сумі 960 грн. є доведеною та підлягає задоволенню.

Разом з тим, вимога позивача ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за період з 30 серпня 2018 року по 26 липня 2021 року в сумі 62820 грн. задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами кредитного договору від 29 серпня 2018 року ТОВ «Прості займи», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а остання зобов`язувалася повернути надану позику у повному обсязі 13 вересня 2018 року.

Таким чином, позикодавець ТОВ «Прості займи» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 13 вересня 2018 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем ТОВ «Прості займи» до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою в сумі 62820 грн. включає період з 14 вересня 2018 року по 26 липня 2021 року, який виходить за межі строку кредитування.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ «Прості займи» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 14 вересня 2018 року по 26 липня 2021 року є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, 849,76 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення та 2960,27 грн. - 3% річних від простроченої суми, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості (а. с. 39-48, 49-56), що за період з 29 серпня 2018 року по 26 липня 2021 року, індекс інфляції за весь період прострочення становить - 849,76 грн. та 3% річних від простроченої суми становить - 2960,27 грн.. Проте суд не повністю погоджується з правильністю нарахування зазначених сум, оскільки в ці суми було враховано 62820 грн. з 14 вересня 2018 року по 26 липня 2021 грн відсотків за користування кредитом, нарахованих за період з 14 вересня 2018 року по 26 липня 2021 року.

Враховуючи заборгованість за тілом кредиту в сумі 3000 грн та процентів за користування кредитом, в межах строку кредитування за період з 29 серпня 2018 року по 13 вересня 2018 року, в сумі 960 грн., які є доведеними та підлягають задоволенню, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути індекс інфляції за весь період прострочення в сумі 7 грн. 62 коп. (3960,00 грн. (сума боргу) ? 100,2% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 3960,00 грн. (сума боргу) = 7,62 грн.) та 3% річних від простроченої суми в сумі 340 грн. 45 коп. (3960,00 грн. (сума боргу) ? 3% / 100% ? 1046 днів / 365 днів у році = 340,45 грн.).

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» заборгованість за кредитним договором у розмірі 5808 грн. 07 коп., яка складається з: 3000 грн. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 960 грн. - заборгованість за відсотками; 1500 грн. - пені; 7 грн. 62 коп. - індекс інфляції за весь період прострочення; 340 грн. 45 коп. - 3% річних від простроченої суми.

Із змісту заяви відповідача до суду від 29.10.2021 року та доданої до неї копії паспорта вбачається, що відповідач змінила своє прізвище з " ОСОБА_3 " на " ОСОБА_4 " (а. с. 81-82).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 185 грн. 46 коп..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 3, 15, 16, 526, 610, 611, 625, 626, 628, 638, 639, 1046-1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 12 Закону україни "Про електронну комерцію", ст. ст. 4, 10, 12, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» () заборгованість за договором надання фінансових послуг №45 від 29.08.2018 року в сумі 5808 (п`ять тисяч вісімсот вісім) гривень 07 копійок та витрати по сплаті судового збору в розмірі 185 (сто вісімдесят п`ять) гривень 46 копійок.

В задоволені решти частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р. В. Гуртовенко