Справа № 515/1100/21
Провадження № 2-о/515/1542/21
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

представника заявника - адвоката Давиденка К.В.

представника заінтересованої особи Скалозуба В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області циві- льну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дивізійська сільська рада Татарбунарського району Одеської області,

про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

10 серпня 2021 року ОСОБА_1 в особі свого представника - адвоката Давиденка К.В. зве- рнулася до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Рибальське Татарбунарського району Одеської області померла її ма ти ОСОБА_2 , після смерті якої залишились земельні ділянки площею 0,80 га та 4,94 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Рибальської сільської ради, згідно державного акта на право приватної власності на землю сер І-ОД № 022745, виданого Татарбунарською райдержадміністрацією 03.01.2003 р. на ім`я ОСОБА_3 , які вона має право успадкувати як спадкоємець першої черги за законом. При зверненні до нотаріуса з приводу прийняття спадщини їй було відмовлено з причини втрати нею шестимісячного строку для прий- няття спадщини, ненадання доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спад- щини та ненадання доказів належності правовстановлюючого документу померлій. Приблизно за 9-10 місяців до смерті стан здоров`я її матері погіршився та вона не могла самостійно себе обхо- дити, тому вона переїхала проживати до матері, щоб здійснювати за нею догляд та проживала з нею до дня її смерті. Державний акт на земельні ділянки був виданий на дошлюбне прізвище мате- рі « ОСОБА_4 », хоча мати була у шлюбі з 1980 р. та на момент отримання державного акта вже носи- ла прізвище « ОСОБА_5 ». Вважає, що зазначені розбіжності є помилкою посадових осіб, які ск- ладали зазначені документи. Оскільки вона та ОСОБА_2 дійсно являються дочкою та маті- р`ю, а визнати цей факт можливо лише в судовому порядку, вона звернулася до суду із вказаною заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщи- ни та про встановлення факту належності правовстановлюючого документу померлій.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розгля- нути справу за його відсутності, доводи заяви підтримав.

Представник заінтересованої особи також у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій заявлені вимоги визнав, не заперечував проти задоволення заяви, просив справу розглянути без його участі.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.

Як вбачається з копії паспорту серії НОМЕР_1 (а.с.4), ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Рибальське Татарбунарського району Одеської області.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.5), ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Рибальське Татарбунарського району Одеської області, її батьками зазначені: ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

Копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстра- цію шлюбу (а.с.7) підтверджується, що 04.12.1980 р. виконкомом Рибальської сільської ради заре- єстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_5 »

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.8), 30.01.1998 р. виконкомом Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області зареєстрований шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_10 ».

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.9) підтверджується, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Рибальське Татарбунарського району Одеської області.

З копії державного акта на право приватної власності на землю серії І-ОД № 022745, виданого Татарбунарською райдержадміністрацією 03.01.2003 р. (а.с.10), слідує, що ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,94 га для ведення товарного сільськогосподарсько- го виробництва, яка розташована на території Рибальської сільської ради.

Згідно довідки виконкому Дивізійської сільської ради № 968 від 27.07.2021 р. (а.с.12), на моме- нт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Крім неї фактично, без реєстрації постійно з січня 2012 року по день смерті проживала та здійснювала догляд її доч- ка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З відмови приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської об ласті Монастирліу О.П. (а.с.13) слідує, що через втрату заявником шестимісячного строку для на- дання заяви про прийняття спадщини, не надання доказів родинних сумісного проживання зі спад- кодавцем та доказів належності правовстановлюючого документу спадкодавцю, заявнику відмов- лено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 та рекомендовано звернутися до судових органів для вирішення питання щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізични- ми або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна до вести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочин- ства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи ві- дсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судо- ву практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремо- го провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особи- стих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх вста- новлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений до- кумент, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з на ступним вирішенням спору про право.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встанов- лення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про вс- тановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належно- сті документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання доку- мента, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є право- встановлюючим.

За змістом ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізич- них осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадко- давця.

З роз`яснень, викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30. 05.2008 р. «Про судову практику у справах спадкування», слідує, що виникнення права на спадку- вання залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постій- ного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з за явою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п.п.3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спад- кодавцем під час відкриття спадщини,, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від ча- су прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як передбачено ст.2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця прожи- вання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадян- ства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та віль- ний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєст- рація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою ре- алізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами Украї- ни, або підставою для їх обмеження.

Судом встановлено, що заявник на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю по день смерті останньої, та що державний акт на право приватної власності на землю дійсно належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

Ухвалене судом рішення про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та факту сумісного проживання зі спадкодавцем матиме наслідком виникнення цивільних прав та обов`язків заявника, зокрема, буде підставою для реалізації її права на спадок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-81, 258. 259, 263-265, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Рибальське Татарбунарського району Одеської області, разом зі спадкодавцем ОСОБА_11 на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт належності державного акта на право приватної власності на землю серії І-ОД № 022745, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 03. 01.2003 р. на ім`я ОСОБА_3 , спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Рибальське Татарбунарського району Одеської області.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його про голошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учас- никами справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили піс- ля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тимошенко С.В.