У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23.10.2021 суддя Городоцького районного суду Львівської області Малахова Онуфер А.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання незаконним розрахунку заборгованості за аліментами, інше, -

в с т а н о в и в :

представник Правосудько О.М. в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом про визнання незаконним розрахунку заборгованості за аліментами від 08.06.2021 у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-816 від 08.11.2006 виданого Городоцьким районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 аліментів в розмірі ј частини заробітку, щомісячно.

Вивчивши позовну заяву, додані до неї документи, доходжу наступного висновку.

Позовна заява представника ОСОБА_4 подана без додержання вимог, викладених в ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

За положеннями ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Згідно п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Представник при зверненні до суду із вищеозначеним позовом, вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України не виконав, документ про сплату судового збору до позовної заяви не долучив, при цьому просив про звільнення позивачки від сплати судового збору на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Цей перелік вичерпний, розширеному тлумаченню не підлягає.

Із змісту заяви від 18.10.2021 убачається, що позивачкою в порядку цивільного судочинства, заявлено вимогу про визнання незаконним розрахунку заборгованості за аліментами від 08.06.2021, що є вимогою немайнового характеру.

Отже, позивачці за подання до суду позовної заяви немайнового характеру слід сплатити 908 грн. 00 коп. судового збору.

Підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання до суду вищеозначеного позову немайнового характеру на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», не убачаю.

Окрім цього, за положеннями ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до п. 8 розд. 10 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції від 18.06.2015 №1000/5, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій».

У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи.

На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».

Установа може засвідчувати копії лише тих документів, що створюються в ній, крім випадків створення паперових копій електронних документів, що надійшли до установи через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади (далі - система взаємодії), а також у випадках, передбачених цим пунктом (п. 70 Типової інструкції з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55).

Між тим, копії документів долучені до позовної заяви ОСОБА_1 і зокрема: розрахунок заборгованості від 08.09.2021, додатки №4-7, договір №9 від 26.06.2014, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №850, ордер, не відповідають вищезазначеним вимогам, відтак такі слід вважати не засвідченими в установленому порядку й такими, що не набули юридичної сили.

Більше того, долучені до заяви копії розрахунку заборгованості від 08.09.2021, додатку №4 та ордеру - нечитабельні.

Разом з цим, із позовної заяви убачається, що така підписана адвокатом Правосудько О.М. в інтересах ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

За положеннями ч. 8 ст. 62 ЦПК України, у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Таким чином, сторона у справі має право на звернення до суду з позовною заявою через представника лише на підставі документу, що посвідчує його повноваження у визначеному законом порядку.

Адвокат як представник для підтвердження своїх повноважень учасника справи повинен надати ордер, що являє собою оригінальний документ встановленої законодавством форми та змісту, який повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені Положенням про ордер на надання правничої (правової) допомоги № 41, з якого можна встановити, що він виданий на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, і підтверджує правомочність адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Інші замінники та форми відтворення змісту цього документа (копії ордера, зокрема, завірені адвокатом) не замінюють обов`язку надавати ордер як єдиний, унікальний та основний вид цього документу, який і є юридично значимим документом для цілей підтвердження повноважень адвоката.

З матеріалів справи видно, що до позовної заяви на підтвердження повноважень особи, яка її подала, додано незасвідчені копії договору №9 від 26.06.2014 про надання правової допомоги (зі змінами) від 12.10.2021, укладеного між адвокатом Правосудько М.О. та клієнтом ОСОБА_1 , свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №850 та нечитабельну копію ордеру, який не містить всіх обов`язкових реквізитів, передбачених Положенням про ордер на надання правничої (правової) допомоги № 41.

Окрім цього, договір №9 від 26.06.2014 про надання правової допомоги (зі змінами) від 12.10.2021 також не відповідає формі і змісту передбаченому ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», такий містить по суті зміст позовних вимог та клопотань з різних справ, які перебували та перебувають у провадженні суду.

Більше того, ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», не передбачено внесення змін у договір про надання правової допомоги.

Відтак, адвокату Правосудько О.М. слід надати суду документи, що підтверджують його повноваження на представництво інтересів ОСОБА_1 , згідно чинного законодавства.

Крім цього, вимоги заявлені представником у позовній заяві сформовані некоректно, містять клопотання про витребування доказів.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Між тим, клопотання про витребування доказів заявлені представником у прохальній частині позовної заяви та не відповідають вимогам цивільного процесуального закону.

Виходячи з наведеного, на підставі ч. 1 ст. 185 ЦПК України позовну заяву слід залишити без руху для усунення вищеозначених недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, -

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання представника Правосудько Олександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання незаконним розрахунку заборгованості за аліментами, інше - залишити без руху.

Надати позивачці термін для усунення недоліків заяви десять днів з дня вручення ухвали.

У випадку невиконання вимог ухвали, позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачці.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д я А.М. Малахова Онуфер