Справа № 541/2145/21
Номер провадження 2/541/835/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 жовтня 2021 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання Непокупної Л.М.,

позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та аліментів на особисте утримання,

в с т а н о в и в:

20.08.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та аліментів на особисте утримання.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11 січня 2014 року вона зареєструвала шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області із ОСОБА_2 , актовий запис № 05. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причинами розірвання шлюбу позивачка зазначає, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, вказала на те, що кожен з них має різні погляди на шлюб і сім`ю. Ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено з 2020 року. Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. У зв`язку з цим просить стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, однак не менше ніж мінімальний розмір встановлений чинним законодавством України на момент проведення стягнення та аліменти на своє утримання до досягнення дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу). Відповідач працює, тому має можливість надавати кошти на утримання дітей та на її особисте утримання до досягнення найменшою дочкою трирічного віку саме в такому розмірі.

Ухвалою судді від 02 вересня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 17).

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила шлюб розірвати та стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) та на своє утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дочкою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу не визнав, а позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей та на утримання дружини визнав в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11 січня 2014 року позивач ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ) та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 05 (а.с.9). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 7,8). Діти знаходяться на утриманні позивачки.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 наполягала на задоволенні судом заявленої позовної вимоги про розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам дітей.

Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка категорично не бажає продовжувати подружні стосунки і те що сторони проживають окремо з 2020 року, суд вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу ґрунтується на законі і тому підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд керується положенням ч. 8 ст. 7 СК України, в якій зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 1989 року та ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

6) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків брати участь у матеріальних витратах незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Тобто обов`язок по утриманню неповнолітніх дітей не може бути покладений виключно на матір або на батька дітей. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість та обов`язок надання утримання другим із батьків.

Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення дітей, враховуючи молодий вік відповідача, який є батьком дітей, те що він працює та отримує заробітну плату, інших утриманців не має, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дітей ґрунтуються на законі і тому підлягають задоволенню. Відтак, підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, однак не менше ніж мінімальний розмір встановлений чинним законодавством України на момент проведення стягнення.

Згідно з ч. 2,4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 01.06.2016р справа № 524/8611/15, провадження № 6-4566св16.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Таким чином, при встановленні, чи потребує дружина, яка перебуває у декретній відпустці матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю дитини доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що мати дитини не потребує матеріальної допомоги. Розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить тільки від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначила, що потребує матеріальної допомоги від чоловіка, а саме аліментів на своє утримання до досягнення дочкою ОСОБА_5 трьох років. Відповідач працездатний, працює та отримує регулярний дохід, тому має змогу надавати матеріальну допомогу непрацездатній дружині в розмірі 1/4 частини від його доходів до досягнення дитиною трьох років.

При визначені розміру аліментів на особисте утримання саме в такому розмірі суд враховує вимогу про стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісяця.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

У разі задоволення позовних вимог у розмірі 1/3 частини аліментів на утримання дітей та 1/4 частини на особисте утримання, загальний розмір відрахувань із заробітної плати становитиме 58 відсотків (1/3+1/4=7/12 та становить 0,58 %), що є порушенням положень ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Врахувавши обставини зазначені вище, суд прийшов до переконання, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання позивачки до досягнення ОСОБА_4 трирічного віку, в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, що становить 50 відсотків від доходів заробітку (1/3+1/6=1/2).

На підставі положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позивачем позову, тобто з 20.08.2021.

При вирішенні питання про розподіл судових витрати між сторонами, суд керується положеннями п.1 ч.3 ст. 133, ч.2 ст. 137, п.1 ч.2 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Таким, чином підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн та на користь позивачки в розмірі 1908 грн судових витрат, що складається із 908 гривень судового збору сплаченого позивачкою при зверненні до суду за вимогу про розірвання шлюбу та 1000 грн на правничу допомогу (а.с.5, 10, 11, 12).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, cт.ст. 84, 110, 112, 113,114, 180, 182, 183 СК України, суд,

У Х В А Л И В:

Задовольнити частково позовну заяву ОСОБА_1 .

Шлюб, зареєстрований 11 січня 2014 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргород реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 05, розірвати.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісяця, починаючи з 20.08.2021 року до досягнення дітьми повноліття, однак не менше ніж мінімальний розмір встановлений чинним законодавством України на момент проведення стягнення.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на її особисте утримання, до досягнення їх спільної дитини ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ) трьох років, в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, щомісяця, починаючи з 20 серпня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати в сумі 1908 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 судові витрати: судовий збір на користь держави в сумі 908 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту рішення шляхом подачі апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд, або безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 29 жовтня 2021 року.

Суддя О. А. Городівський