Справа № 497/1314/2021
Провадження № 2/497/556/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2021 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.,

секретаря Божевої І.Д.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому підготовчому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

26.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просить:

- визнати що земельна ділянка, площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:004:0081 належить ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частках.

- визнати за нею як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , право власності на 1/3 частину земельної ділянки, площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:004:0081.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та на частку земельної ділянки за цією самою адресою, яка знаходиться в спільній сумісній власності. Вона, позивачка, є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 та прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Вона звернулася до нотаріуса з метою оформлення частки будинку та земельної ділянки, але нотаріус в оформленні свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку відмовив, у зв`язку з тим, що померлій земельна ділянка належала на праві сумісної власності з іншими членами родини. Оскільки на даний час позивачка не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, єдиною можливістю захисту прав позивача є звернення до суду з даним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не з`явилися, 13.10.2021 року кожен надав окрему заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнали в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08.01.2019 року, виданого Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

03 липня 2019 року Приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. заведено спадкову справу № 191/2019 до майна померлої ОСОБА_4 на підставі заяви ОСОБА_1 №374 від 03.07.2019 року. Відповідно до матеріалів спадкової справи єдиним спадкоємцем за заповітом від 10.11.2017 року, посвідченого секретарем виконкому Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області Голубцовою М.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 560, є ОСОБА_1 , яка спадщину прийняла у встановленоу законом порядку, а саме шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріуса. Іншій спадкоємець, чоловік померлої ОСОБА_5 , який має право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст.1241 ЦК України відмовився від неї, про що свідчить його заява №373 від 03.07.2019 року.

Після смерті ОСОБА_4 позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого 27.10.2020 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2489, яке посвідчує спадкові права ОСОБА_1 на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Окрім цього, до спадкового майна входить і земельна ділянка, розташована за вищевказаною адресою, площею 0,25 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:004:0081, співвласниками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Право власності зареєстровано як спільна сумісна власність без визначення часток співвласників, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №116228942 від 05.03.2018 року (а.с.13).

Позивачка для вчинення нотаріальної дії звернулася до нотаріуса, однак постановою приватного нотаріусу Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. від 27.10.2020 за № 838/02.31, у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки, що знаходиться по адресу: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка є об`єктом права спільної власності спадкодавця ОСОБА_4 , позивачці було відмовлено, у зв`язку з тим, що неможливо встановити спадкову масу, визначити конкретний розмір спадкового майна, а отже, видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку вказаної ділянки неможлива.

Статтю 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду (частина 2 ст.370 ЦК України).

Як встановлено судом, між співвласниками земельної ділянки, як до часу смерті так і після неї, не укладалось угод щодо поділу майна, належного їм на праві спільної сумісної власності та не існує жодного рішення про такий поділ, а тому, при визначенні часток слід виходити із засад рівності часток кожного із них. Таку юридично процедуру у даному випадку застосувати неможливо з огляду на смерть одного із співвласників у зв`язку з чим втрачена його правосуб`єктність.

Зі змісту статті 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Нормами ст. 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Частиною 1 ст. 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування.

Відповідно до п. 10 ППВСУ № 7 від 30.05.2008року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку - переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справі наголошує у п. 3.4. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", де зазначає, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів зазначено визнання права.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що відповідачі визнали позов, однак позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки неможливо встановити спадкову масу, визначити конкретний розмір спадкового майна, а отже, видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку вказаної ділянки є неможливою, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивачки, які підлягають захисту, шляхом визначення, що частка померлої ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :02:004:0081, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 , становить 1/3 частку, та визнання за позивачкою права власності на 1/3 частки цієї земельної ділянки, в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,81,82,263-265 ЦПК України, ст.ст. 392,1222,1233,1269 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визначити, що земельна ділянка, площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:004:0081, належить ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частках, тобто по 1/3 частки кожному.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,25 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:004:0081.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца