Справа № 587/2714/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Домненко Н.І., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_4 на утримання двох малолітніх дітей згідно рішення Сумського районного суду Сумської області. Оскільки син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає і перебуває на його утримання, то позивач вважав, що з нього необхідно стягувати аліменти на користь відповідачки на утримання лише доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення донькою повноліття. Крім того, позивач також просив стягнути аліменти з ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття, а також стягнути з ОСОБА_4 на його користь додаткові витрати у розмірі 500 гривень та 6000 гривень витрат на правову допомогу та 840 гривень 80 копійок повернення судового збору.

Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у сумі 18 478, 30 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 позов підтримали в повному обсязі, зустрічний позов не визнали.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнали частково. В частині стягнення з ОСОБА_4 додаткових витрат позов не визнали.

В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2 зустрічний позов підтримали в повному обсязі.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні зустрічний позов визнали частково.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши правові позиції сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлдягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ар.с.6) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.7).

Згідно судового наказу № 587/1453/18 від 11.06.2018 року виданого Сумським районним судом Сумської області з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи стягнення з 06.06.2018 року (дня подачі заяви про видачу судового наказу) і до повноліття дітей.( а.с.8)

Згідно довідки № 116 від 03.09.2020 року виданої директором школи І-ІІІ ступенів № 292 імені гетьмана України Івана Мазепи м.Києва ОСОБА_5 дійсно навчається в 1-в класі. ( а.с.14)

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Договорів між сторонами щодо утримання дітей ОСОБА_5 , 2013 року народження та ОСОБА_6 , 2015 року народження не укладалося.

Згідно з п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Позивачем ОСОБА_3 в судовому засіданні доведено, - і не заперечується відповідачем ОСОБА_4 , - що син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 і знаходиться на його утримання.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Оскільки син сторін ОСОБА_5 перебуває на утриманні батька ОСОБА_3 , тому необхідно зменшити розмір аліментів, які відраховуються з позивача ОСОБА_3 згідно судового наказу № 587/1453/18 від 11.06.2018 року, виданого Сумським районним судом Сумської області, на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісяця, починаючи стягнення з 06.06.2018 року (дня подачі заяви про видачу судового наказу) і до повноліття дітей та стягувати з позивача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дитини.

Крім того суд вважає, що оскільки син сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходиться на утримання батька ОСОБА_3 , то з відповідачки ОСОБА_4 необхідно стягувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 21.12.2020 року і до повноліття дитини.

Що стосується стягнення з ОСОБА_4 додаткових витрат на утримання сина у розмірі 500 гривень, то в судовому засіданні не було надано жодних достовірних доказів, що понесені позивачем додаткові витрати на дитину, це витрати, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Позивач надав суду лише довідку, що ОСОБА_5 може відвідувати басейн ( а.с.15), а також квитанцію про сплату членських внесків до спортивного клубу тхеквандо юніо, які суд не може взяти до уваги як такі, що доводять необхідність відвідування басейну та спортклубу сином сторін для розвитку його здібностей чи у зв`язку з хворобою. Розмір понесених витрат не перевищує витрати, що зазвичай несуть батьки у зв`язку з утриманням своїх дітей; квитанція про оплату членських внесків лише доводить, що ОСОБА_3 сплатив дані внески не вказуючи , що це є оплата за навчання сина ОСОБА_5 ( а.с.25).

Також з відповідача ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У ч. ч. 1 - 3 ст. 137 ЦК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 3 стаття 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивач ОСОБА_3 надав суду договір про надання юридичних послуг та акт виконання юридичних робіт від 17.11.2020 року і копію квитанцій про сплату на рахунок АО «Сімейство» 5 000 гривень і 1 000 гривень. Сторонами договору визначений розмір правничої допомоги в сумі 6000 гривень, виходячи з вартості послуг( а.с.19-24).

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 6000 гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу, повністю задовольнивши вимоги в цій частині відповідача по справі.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідач ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей згідно судового наказу № 587/1453/18 від 11.06.2018 року, виданого Сумським районним судом Сумської області, сплачує частково, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів АСВП № 57344238 від 28.10.2020 , виданої державним виконавцем Ференець С.С., заборгованість відповідача по аліментах за період із 06.06.2018 року по 30.09.2020 року становить 10 627, 40 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 даного Закону передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Сімейним законодавством України передбачено призначення і виплату аліментів проводити щомісячно, тому за правилами ст. 196 СК України нарахування пені проводиться не на всю суму заборгованості, а лише на суму несплачених аліментів за той місяць, в якому стягнення аліментів не відбулося.

Відповідач ( ОСОБА_4 ) надала суду розрахунок пені, яку просить стягнути з позивача за первісним позовом.( ар. с. 135-140). Відповідно до її розрахунків розмір заборгованості по аліментах складає 18478 грн., в позові просила стягнути з ОСОБА_3 10 627,40 грн. пені за несвоєчасну сплату аліментів.

Натомість ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_10 надав суду свій розрахунок розміру пені за несвоєчасну сплату аліментів, відповідно до якого розмір пені(неустойки) за несвоєчасну сплату аліментів складає 2111, 16 грн.( ар.с.148-153).

Суд не погоджується з наданими суду розрахунками сторін, оскільки вони не відповідають визначеній методиці розрахунку, яка , зокрема, наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року ( справа №572/1762/15-ц).

Судом встановлено, що за період з 06.06.2018 року по 30.09.2020 року загальна сума неустойки за несвоєчасну сплату відповідачем аліментів становить 5 700 гривень 29 копійок, виходячи з наступного розрахунку:

- за червень 2018 року( з 06.06.2018 року) заборгованість по аліментах 1243, 33 грн., неустойка 1 % - 12,43 грн., кількість днів прострочення 25 = сума неустойки = 310,80 грн.;

- за липень 2018 року заборгованість по аліментах 1559 грн., неустойка 1 % - 15,59 грн., кількість днів прострочення 31 = сума неустойки = 483, 29 грн.;

- за серпень 2018 року заборгованість по аліментах 1559 грн., неустойка 1 % - 15,59 грн., кількість днів прострочення 31 = сума неустойки = 483, 29 грн.;

- за вересень 2018 року заборгованість по аліментах 1559 грн., неустойка 1 % - 15,59 грн., кількість днів прострочення 30 = сума неустойки = 467,70 грн.;

З жовтня 2018 року до грудня 2018 року заборгованість відсутня.

- за січень 2019 року заборгованість по аліментах 620,97 грн., неустойка 1 % - 6, 21 грн., кількість днів прострочення 31 = сума неустойки = 192, 51 грн.;

За лютий-березень 2019 року заборгованість відсутня.

- за квітень 2019 року заборгованість по аліментах 1626 грн., неустойка 1 % - 16,26 грн., кількість днів прострочення 30 = сума неустойки = 487,8 грн.;

за 01 - 09.05. 2019 року заборгованість по аліментах 472,06 грн., неустойка 1 % - 4,72 грн., кількість днів прострочення 31 = сума неустойки = 146, 32 грн.;

з 10 травня 2019 року по грудень 2019 року заборгованість по аліментах відсутня .

- за січень 2020 року заборгованість по аліментах 38,7 грн., неустойка 1 % - 0,39 грн., кількість днів прострочення 31 = сума неустойки = 12, 1 грн.;

- за лютий 2020 року заборгованість по аліментах 1998, 5 грн., неустойка 1 % - 19, 99 грн., кількість днів прострочення 29 = сума неустойки = 579, 71 грн.;

- за березень 2020 року заборгованість по аліментах 48,5 грн., неустойка 1 % - 0, 49 грн., кількість днів прострочення 31 = сума неустойки = 15, 19 грн.;

- за квітень - травень 2020 року заборгованість по аліментах відсутня.

- за червень 2020 року заборгованість по аліментах 1998, 50 грн., неустойка 1 % - 19, 99 грн., кількість днів прострочення 30 = сума неустойки = 599, 7 грн.;

- за липень 2020 року заборгованість по аліментах 2088,50грн., неустойка 1 % - 20,89 грн., кількість днів прострочення 31 = сума неустойки = 647, 59 грн.;

- за серпень 2020 року заборгованість по аліментах 2088,50 грн., неустойка 1 % - 20,89 грн., кількість днів прострочення 31 = сума неустойки = 647,59 грн.;

- за вересень 2020 року заборгованість по аліментах 2088,50 грн., неустойка 1 % - 20,89грн., кількість днів прострочення 30 = сума неустойки = 626, 7 грн.

Хоч в судовому засіданні позивач ОСОБА_4 і її представники змінили зустрічні позовні вимоги і просили стягнути з відповідача ОСОБА_3 суму неустойки зі сплати аліментів в розмірі суми боргу зі сплати аліментів , що становить 10 627, 40 гривень, суд вважає, що сума неустойки за несвоєчасну сплату аліментів за період прострочення сплати з 06.06.2018 року по 30.09.2020 року складає 5 700, 29 грн.

Окрім того, відповідно до роз`яснень викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України??відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Крім цього, у відповідності з ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

ОСОБА_3 після перенесеного інфаркта є інвалідом 3 групи, щомісячно вимушений звертатися до лікарні, щорічно проходить планове лікування, на що вимушений витрачати певні кошти, має незначні доходи ( 1600 гривень на місяць). До того ж, як пояснив ОСОБА_3 , з травня 2020 року син постінйно живе разом з ним, тому він з цього періода аліменти не сплачував і саме з цього періода в нього виникла заборгованість. У зв*язку з заборгованістю по аліментах державий виконавець наклав арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, в тому числі і на картку, з якої він сплачуввав аліменти, тому він не мав можливості погасити борг і сплачувати аліменти. До серпня 2020 року діти проживали разом з ним, лише з серпня 2020 року дочка стала постійно проживати з матірю, хоча аліменти на користь ОСОБА_4 продовжували нараховуватися.

З врахзуванням зазначених обставин суд вважає за необхідне зменшити розмір пені (неустойки) за несвоєчасну сплату ОСОБА_3 аліментів на кристь ОСОБА_4 до 3000 гривень, відмовивши в іншій частині позову.

Також з відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У ч. ч. 1 - 3 ст. 137 ЦК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 3 стаття 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивач ОСОБА_4 надала суду договір про надання послуг адвоката № 02/2-21 від 18.01.2021 року та товарний чек № 104 від 18.01.2021 на суму 6 000 гривень.. Сторонами договору визначений розмір правничої допомоги в сумі 600 гривень, виходячи з вартості послуг( а.с.54-55).

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 6000 гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу, повністю задовольнивши вимоги в цій частині відповідача по справі.

Приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_3 при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору, на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Крім того, позивач ОСОБА_4 при пред`явленні зустрічного позову була звільнена від сплати судового збору, на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

У зв*язку зі зміною розміру аліментів судовий наказ Сумського районного суду Сумської області від 11 червня 2018 року № 587/1453/18 відкликати після погашення заборгованості по ньому, в разі її наявності.

Керуючись вимогами ст. ст. 10,12, 81, 141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, ст. ст. 182, 183, 196 СК України, ст. 8,12 Закону України "Про охорону дитинства", Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , іпн НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , іпн НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 грудня 2020 року і до його повноліття.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , іпн НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , іпн НОМЕР_1 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законгої сили і до його повноліття.

Судовий наказ Сумського районного суду Сумської області від 11 червня 2018 року № 587/1453/18 відкликати після погашення заборгованості по ньому, в разі її наявності.

В іншій частині позовних вимог відмовити за їх необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 6 000 гривень витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави 840, 80 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , іпн НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , іпн НОМЕР_1 неустойку ( пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 3000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 в доход держави 840, 80 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 6 000 гривень витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко