Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/442/21

Провадження №2/377/289/21

26 жовтня 2021 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Малишенко Т.О., за участі секретаря судового засідання - Ричок Х.В., сторони не з`явились, розглянувши в судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ - БАНК» до ОСОБА_1 - про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В :

21.07.2021 року до суду надійшла позовна заява, у якій представник позивача за довіреністю, посилаючись на ст.ст. 525, 526, 527, 530, ч.1 ст.598, 599, 610, ч.2 ст.615, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 23, 28, 175, ч.1 ст. 276 ЦПК України, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором без номера від 30.12.2019 року у розмірі 21416,1 гривень та судові витрати у розмірі 2270,00 гривень.

В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 30.12.2019 року відповідач ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (надалі - Умови та Правила) з метою укладання кредитного договору б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком Договір.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі відповідно до умов договору. Відповідач зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 10.07.2021 має заборгованість - 21416,10 грн. яка складається з наступного: 14361,94 грн - заборгованість за кредитом; 7054,16 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість штрафами. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ "Акцент-банк", в зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вищевказану суму заборгованості за кредитом та судові витрати про справі.

Ухвалою судді від 30.07.2021 року після виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд справи на 19 серпня 2021 року.

Ухвалою судді від 19.08.2021 року розгляд справи відкладено до 21.09.2021 року.

21.09.2021 року цивільну справу було знято з розгляду та призначено судове засідання на 07 жовтня 2021 року.

Ухвалою судді від 07.10.2021 року розгляд справи відкладено до 26.10.2021 року.

В призначене судове засідання сторони не з`явились.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою подав клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. До канцелярії суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Також направив на адресу суду відзив на позовну заяву, посилаючись на те, що позивач, на підтвердження погодження умов договору з відповідачем, надано до матеріалів позовної заяви копію анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банк, Тарифи надання банківських послуг у А-Банк, Паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка" та розрахунок заборгованості. Але, у Анкеті - заяві від 30.12.2019 року не міститься будь-яких відомостей про розмір необхідних до сплати процентів, комісії та неустойки (пені, штрафів) за порушення строку повернення одержаних коштів, а також строк повернення грошових коштів до банку. При цьому, документи на підтвердження заявлених позовних вимог, зокрема, Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банк, Тарифи надання банківських послуг у А-Банк, та Паспорт кредиту, не містять підпису відповідача, а отже не можуть підтверджувати отримання відповідачем кредитних коштів та взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, ані того, що, підписуючи Анкету-заяву від 30.12.2019 року відповідач взяв на себе зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитним коштами та пені, інших платежів. Відсутні докази надання та отримання відповідачем кредитної картки. Розрахунок заборгованості, сам по собі не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру, а також укладення кредитного договору, оскільки нічим іншим не підтверджується і його правильність неможливо перевірити. Разом із тим, в матеріалах справи міститься лише нічим не обґрунтований розрахунок заборгованості, а отже в силу принципу змагальності сторін, визначеного ст.12 ЦПК України, позивач мав надати належні та допустимі докази надання відповідачу грошових коштів за кредитним договором та розміру заборгованості у випадку її наявності, чого ним зроблено не було. Оскільки позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо самого виду договору (кредитний або будь-який інший), а також щодо інших умов, викладених у доданих до позовної заяви документів, не доведено факту надання кредиту на підставі анкети-заяви, вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором є безпідставними і задоволені бути не можуть. Розрахунок не містить даних про вид договору, реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість. Крім того, розрахунок не містить даних щодо посадових осіб, якими він сформований та не скріплений печаткою банку, а відтак вони не можуть бути належними та допустимими доказами у справі. Також, у заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правил надання банківських послуг у А-Банк, Тарифами надання банківських послуг у А-Банк, та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення. Однак, як вбачається з матеріалів справи, ані Умови та Правил надання банківських послуг у А-Банк, Тарифи надання банківських послуг у А-Банк, при наданні банківських послуг, Паспорт споживчого кредиту, ані витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Зелена» не містять підпису позичальника. При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг у А-Банк, Тарифи надання банківських послуг у А-Банк, при наданні банківських послуг, які містять Паспорт споживчого кредиту розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до Договору надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати пені і комісії, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16 цс 15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Натомість, підписана відповідачем анкета-заява, окрім анкетних даних останнього, не містить жодних даних про умови кредитування, зокрема щодо розміру процентів, пені та комісії.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що на думку позивача між АТ "Акцент-Банк" був укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжку картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом, однак, відповідач не виконав зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 10.07.2021 року - 21416,10 грн. яка складається з наступного: 14361,94 грн - заборгованість за кредитом; 7054,16 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за штрафами.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження вказаних обставин АТ "Акцент-Банк" надало суду: копії анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 30.12.2019 без номера; витяг з Умов і правил надання банківських послуг в Акцент-Банку; паспорт споживчого кредиту; розрахунок заборгованості за договором.

Однак анкета-заява від 30.12.2019 року містить лише особисті дані ОСОБА_1 та не містить інформації про вид і характер банківських послуг, які АТ "Акцент-Банк" має надати ОСОБА_1 . Також анкета-заява не містить відомостей щодо домовленості сторін про встановлення розміру кредиту, терміну його повернення, розміру та підстав для нарахування процентів, відомостей про отримання відповідачем кредитної картки. У анкеті-заяві зазначено лише про згоду позичальника з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги про стягнення заборгованості, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилався також на те, що відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які погодився отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту https://a-bank.com.

Матеріали справи не містять доказів того, що саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку та Паспортом споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк", оскільки такі не містять ані особистого підпису відповідача, ані дати їх складання.

Згідно ч.1 ст.626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

В позовній заяві банк зазначає, що сторони керувались при укладенні договору нормами ч.1 ст.634 ЦК України. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача залежать від волевиявлення останнього та можуть бути змінені самим банком.

Надаючи оцінку, як доказу, паспорту споживчого кредиту, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про споживче кредитування" до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Таким чином паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та не свідчить про укладення між сторонами кредитного договору та погодження його умов.

Позивач у позовній заяві вказав, що відповідачу наданий кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, однак не зазначив розмір наданого кредиту, такі ж відомості відсутні у матеріалах справи, як і докази видачі відповідачу кредитної карти. Наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредиту не є достатнім доказом на підтвердження укладення між сторонами кредитного договору та розміру заборгованості відповідача за цим договором.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог не надано підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк", довідки про умови кредитування, доказів того, що відповідна Картка передбачена умовами Заяви, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують тип та строк дії Картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. Крім того, виходячи з наданого позивачем розрахунку підтвердити заборгованість за тілом кредиту у розмірі 14361,94 грн., не є можливим. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк", для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. При цьому позивач не надав суду підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк". Також суду не надано будь-яких відомостей про номер карткового рахунку, дату вручення картки відповідачеві, повідомлення йому пін-коду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року справа N 700/3902/15-ц, від 07 червня 2018 року справа N 755/17553/16, від 06 червня 2018 року справа N 364/594/17, від 24 травня 2018 року справа N 630/366/16-ц, від 10 травня 2018 року справа N 357/16301/15-ц.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в справі N 221/5089/16-ц, - «у матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та видачу кредитної картки "Універсальна". ПАТ КБ "ПриватБанк" не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки "Універсальна" та розміру наданого відповідачу кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим, отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами, а тому відсутні підстави для задоволення позову.»

З огляду на викладені вище обставини, суд вважає, що у позові необхідно відмовити у зв`язку із недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 59-62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такий висновок здійснив Верховний Суд 30 січня 2018 року у справі №161/16891/15-ц.

Отже АТ "А-Банк" не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки та розміру наданого відповідачеві кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми тіла кредиту, процентів, пені та штрафів, що вказані в розрахунках заборгованості, не є можливим.

При цьому, матеріали справи також не містять підтверджень, що саме з наявними в матеріалах справи Умовами та правилами ознайомився і погодилася відповідач, підписуючи Анкету-заяву.

В матеріалах справи відсутня й виписка по рахунку, з якої можна було б встановити відомості як про зняття коштів, їх розмір, так і про погашення кредиту.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч.3,4 ст.12 ЦПК України)

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволені позову Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено 26.10.2021 року

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», , МФО 307770, юридична адреса: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Т. О. Малишенко