Справа №613/1019/21 Провадження № 2/613/369/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Сеник О.С.,

за участю секретаря судового засідання Макушинської О.В.,

представника позивачів - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області цивільну справу № 613/1019/21 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Богодухівської міської ради Харківської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання права користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє представник позивача адвокат Колєснік І.А., звернулись до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до Богодухівської міської ради Харківської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області, у якому просять: визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом по 1/2 (одній другій) частці для кожного у праві постійного користування земельною ділянкою площею 1,60 га, кадастровий номер: :02:002:0190, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, вид використання - для ведення особистого підсобного господарства.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що є спадкоємцями за законом першої черги спадкування в рівних частках по 1/2 кожний свого батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем свого проживання в сел. Мала Іванівка Богодухівського району Харківської області. Позивачі прийняли спадщину ОСОБА_5 за законом, Богодухівською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за № 258/2020. Інших спадкоємців ОСОБА_5 за законом або за заповітом немає.

Позивачі зазначають, що до складу спадщини ОСОБА_5 входить право постійного користування земельною ділянкою площею 1,60 га, для ведення особистого підсобного господарства, державної форми власності, розташованої на території колишньої Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, правонаступником якої є Богодухівська міська рада Харківської області, за межами населеного пункту. Право постійного користування на земельну ділянку спадкодавця ОСОБА_5 посвідчене Державним актом на право постійного користування землею, серії ХР 04-00-016358, виданим 31.10.1997 Кленівською сільською радою на підставі рішення ради № 13 від 29.03.1993. Вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :02:002:0190.

Богодухівською державною нотаріальною конторою повідомлено позивачам про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку після смерті ОСОБА_5 , оскільки нотаріусом установлено спір про право, пов`язаний із невизначеністю в чинному законодавстві щодо правових підстав спадкування права постійного користування земельною ділянкою, припинення цього речового права після смерті спадкодавця та його належності до спадкового майна.

Крім того, у вказаному державному акті було допущено технічну помилку в написанні прізвища користувача земельної ділянки - « ОСОБА_6 » замість правильного « ОСОБА_7 ».

У зв`язку з вказаним позивач вважає, що вказаний спір має бути вирішений у судовому порядку, в тому числі шляхом пред`явлення вимоги про встановлення судом факту належності правовстановлюючого документу і права на земельну ділянку спадкодавцеві ОСОБА_5 .

З посиланням на ст.ст.1216-1219, 1268 ЦК України, постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 по справі № 663/1838/16-ц, 05.11.2019 по справі № 906/392/18, від 23.06.2020 по справі № 179/1043/16-ц, постанову Верховного Суду від 09.09.2020 по справі № 681/1154/17, стверджує, що право постійного користування земельною ділянкою є об`єктом спадкування та не припиняється у зв`язку зі смертю особи, якій воно належало на день смерті на підставі державного акту про право постійного користування земельною ділянкою. З огляду на викладене, вважає, що позивачі мають право на визнання за ними права постійного користування на земельну ділянку в порядку спадкування.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 15.07.2021 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Клопотання позивачів про витребування доказів - задоволено. Витребувано у Богодухівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 258/2020, заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 15.07.2021 у задоволенні заяви представника позивача адвоката Колєсніка Ігоря Анатолійовича про забезпечення позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Богодухівської міської ради Харківської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання права користування земельною ділянкою - відмовлено.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 13.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Представники сторін та третьої особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у поданих до суду письмових заявах просили суд розглянути справу за їх відсутності.

Представник позивачів у поданій до суду письмовій заяві повідомив, що сторона позивачів позов підтримує, відповідач та третя особа зазначили, що у вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін та третьої особи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії ХР-04-00-016358, виданого Кленівською сільською радою 31.10.1997, ОСОБА_4 на підставі рішення Кленівської сільської ради від 29.03.1993 № 13 було надано у постійне користування земельну ділянку площею 1,60 га для ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка розташована на території Кленівської сільської ради (а.с.11).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.12.2021, а також інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку ОСОБА_4 є суб`єктом права постійного користування на земельну ділянку з кадастровим номером 0:02:002:0190, площею 1,60 га, яка перебуває у державній власності, цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид використання - для ведення особистого підсобного господарства. Документом, що посвідчує право постійного користування ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку, у витязі з Державного земельного кадастру зазначений державний акт серії ХР № 04-00-016358 від 31.10.1997 (а.с.15-18).

Згідно з актом прийому-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення з державної у комунальну власність від 15.12.2020, який є додатком до наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 15.12.2020 № 42-ОТГ «Про передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення з державної у комунальну власність», земельна ділянка площею 1,60 га з кадастровим номером :02:002:0190 перебуває у постійному користуванні згідно з державним актом від 31.10.1997 № ХР-04-00-016358 (а.с.22).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.09.2020, виданого повторно, ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а матір`ю останньої є ОСОБА_9 (а.с.14).

Також з матеріалів спадкової справи, а саме заяв ОСОБА_2 від 03.06.2020, 29.10.2020, договору про поділ спадщини, свідоцтва про право на спадщину за законом, довідок виконавчого комітету Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 14.07.2020 № 02-31/338 та № 02-31/339 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , і ОСОБА_8 є однією і тією самою особою, а також те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є її рідним братом, а його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 11.12.2019, виданого виконавчим комітетом Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

03.06.2020 Богодухівською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 258/2020 після смерті ОСОБА_5 .

Спадкова справа заведена за заявою ОСОБА_2 , яка зазначила, що іншим спадкоємцем померлого ОСОБА_5 є його син ОСОБА_3 (а.с.49).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Кленівської сільської ради від 14.07.2020 № 02-31/338 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним на день смерті був зареєстрований син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Від ОСОБА_5 у Кленівській сільській раді заповіт не посвідчувався (зворотній бік а.с. 89).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Кленівської сільської ради від 14.07.2020 № 02-31/339 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 була зареєстрована та мешкала за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з нею на день смерті були зареєстровані : чоловік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Від ОСОБА_9 у Кленівській сільській раді заповіт не посвідчувався (а.с. 90).

29.10.2020 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до ст.1278 ЦК України, було укладено договір про поділ спадщини в рамках спадкової справи № 258/2020, відкритої після смерті ОСОБА_5 , відповідно до якого після укладення цього договору у спадщини до ОСОБА_2 переходить земельна ділянка № НОМЕР_3 площею 3,6896 га, з кадастровим номером :02:001:0173, а у спадщину до ОСОБА_8 - 1/2 (одна друга) частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 (зворотній бік а.с.51-а.с.52).

29.10.2020 ОСОБА_2 звернулась до Богодухівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , в якій зазначила, що іншим спадкоємцем за законом є син померлого - ОСОБА_3 . Спадщину вони прийняли, оскільки ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини, а ОСОБА_8 проживав зі спадкодавцем на час прийняття спадщини. Дружина спадкодавця ОСОБА_9 померла до відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_7 , більше ОСОБА_5 шлюбу не укладав.

На підставі вказаного договору ОСОБА_2 29.10.2020 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_5 : земельну ділянку площею 3,6896 га кадастровий номер :02:001:0173.

Отже, з матеріалів спадкової справи ОСОБА_5 № 258/2020 вбачається, що спадкоємцями ОСОБА_5 за законом є його дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Як вбачається зі змісту листа Богодухівської державної нотаріальної контори від 27.04.2021 № 502/02-17, ОСОБА_2 зверталась до Богодухівської державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_5 , на право постійного користування земельною ділянкою, цільове призначення якої - для ведення особистого підсобного господарства, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ІХР-04-00-0163358 від 31.10.1997. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку позивачці було відмовлено, оскільки нотаріусом установлено спір про право, пов`язаний із невизначеністю в чинному законодавстві щодо правових підстав спадкування права постійного користування земельною ділянкою, припинення цього речового права після смерті спадкодавця та його належності до спадкового майна (а.с.23).

Як вбачається зі змісту листа Богодухівської державної нотаріальної контори від 08.09.2021 № 1323/01-16, ОСОБА_8 звертався до Богодухівської державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 батька ОСОБА_5 , на право постійного користування земельною ділянкою, цільове призначення якої - для ведення особистого підсобного господарства, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ХР-04-00-016358 від 31.10.1997. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку позивачу було відмовлено, оскільки нотаріусом установлено спір про право, пов`язаний із невизначеністю в чинному законодавстві щодо правових підстав спадкування права постійного користування земельною ділянкою, припинення цього речового права після смерті спадкодавця та його належності до спадкового майна (а.с.69).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 набув права постійного користування земельною ділянкою площею 1,60 га для ведення особистого підсобного господарства у 1997 році, тобто, до набрання чинності Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст.7 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-ХІІ (чинного на час набуття ОСОБА_5 права постійного користування земельною ділянкою) користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (стаття 23 ЗК України 1990 року).

Відповідно до пункту 5 постанови Верховної Ради Української РСР від 18 грудня 1990 року № 562-XII «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

Згідно з частиною першою статті 92 Земельного кодексу України 2001 року (далі - ЗК України), який набрав чинності з 01 січня 2002 року, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Вичерпний перелік осіб, які могли набувати земельні ділянки у постійне користування, був визначений у частині другій статті 92 ЗК України. Фермерські господарства та фізичні особи до вказаного переліку не належали. Але у пункті 6 розділу Х «Перехідні положення» зазначеного кодексу було передбачено, що громадяни та юридичні особи, які вже мали у постійному користуванні земельні ділянки, не могли мати їх на такому праві та повинні були у визначений строк переоформити право власності або право оренди на них відповідно до встановленого порядку.

22 вересня 2005 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № 5-рп/2005, згідно з яким визнав неконституційним пункт 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України щодо обов`язку переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або на право оренди. Конституційний Суд України вказав, що немає підстав визнавати неконституційною статтю 92 ЗК України, оскільки використання у ній терміна «набувають» (який означає «ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь») вказує на те, що ця стаття не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте в установлених законодавством випадках станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення (абзац 11 пункту 5.3 мотивувальної частини вказаного рішення).

Отже, право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 01 січня 2002 року, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем, який за ЗК України не є суб`єктом такого права. Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідності до вимог чинного законодавства.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 663/1738/16-ц.

У постанові від 05 листопада 2019 року у справі № 906/392/18 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року підстав, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, є такими, що порушують це право.

В силу ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини, визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини.

Право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю фізичної особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки.

Тому право постійного користування земельними ділянками, яке перейшло у порядку спадкування, не припиняється ані через зміни у земельному законодавстві, ані через смерть осіб, яким це право належало.

Такі висновки висловлено Верховним Судом у постанові від 09.09.2020 по справі № 681/1154/17 та Великою ПалатоюВерховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі № 179/1043/16-ц (провадження № 14-63цс20).

У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила шляхом конкретизації від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 368/54/17, у частині відступу від висновків, сформульованих у постановах Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 181/698/14-ц і від 23 листопада 2016 року у справі № 657/731/14-ц про те, що право користування земельною ділянкою, яке виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право, і не входить до складу спадщини.

З огляду на викладене, ані відсутність у Земельному кодексі України 2001 року такого права на земельну ділянку, як право постійного користування, ані смерть особи, якій належало таке право, - ОСОБА_5 - самі по собі не припиняють права постійного користування вказаною земельною ділянкою та не виключають права постійного користування земельною ділянкою зі складу спадщини.

Як вбачається зі змісту державного акту серії ХР № 04-00-016358, рішення про надання ОСОБА_5 у постійне користування земельної ділянки площею 1,60 га прийняте Кленівською сільською радою Богодухівського району Харківської області ХХІ скликання (рішення № 13 від 29.03.1993). Земельна ділянка надана для ведення особистого підсобного господарства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_5 на законних підставах, передбачених законодавством, чинним на час виникнення спірних відносин, - на підставі рішення відповідної сільської ради народних депутатів - набув права постійного користування земельною ділянкою, з метою, передбаченою законом - для ведення особистого підсобного господарства.

Та обставина, що земельна ділянка з кадастровим № :02:002:0190 площею 1,60 га є саме земельною ділянкою, наданою ОСОБА_5 згідно з державним актом серії ХР-04-00-016358 від 31.10.1997, з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.12.2019, Інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 13.07.2021 та від 30.09.2021, а також змістом акту прийому-передачі земельних ділянок до наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області № 42-ОТГ від 15.12.2020, відповідно до яких суб`єктом права постійного користування на земельну ділянку з вказаним кадастровим номером є ОСОБА_4 ..

Статтею 141 чинного ЗК України встановлено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії.

Суд зауважує, що ані за життя, ані після смерті ОСОБА_5 належне йому право постійного користування земельною ділянкою не було припинене, про що свідчать вказані витяг та Інформація з Державного земельного кадастру, в якій ОСОБА_4 зазначено як суб`єкта права.

Доказів того, що за життя ОСОБА_5 право його постійного користування спірною земельною ділянкою було припинено рішенням відповідної сільської ради з підстав, передбаченим ст.27 ЗК 1990 року або статтю 141 чинного ЗК України, відповідачем не надано.

Докази того, що ОСОБА_5 реєструвалось фермерське господарство, а земельна ділянка отримувалась ним з метою ведення фермерського господарства, в матеріалах справи відсутні, а відтак, відсутні підстави вважати, що право постійного користування цієї земельною ділянкою перейшло від ОСОБА_5 за його життя до юридичної особи - фермерського господарства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що на момент смерті ОСОБА_5 право постійного користування земельною ділянкою площею 1,60 га, розташованої на території Кленівської сільської ради, на законних підставах належало спадкодавцю, не було припинене, а відтак, входить до складу спадщини ОСОБА_5 .

Суд відмічає, у що у державному акті серії ХР № 04-00-016358 від 31.10.1997 помилково зазначено прізвище особи, якій на праві постійного користування надається земельна ділянка - « ОСОБА_6 » замість « ОСОБА_7 », що потягло за собою відповідні помилки при реєстрації вказаної земельної ділянки з присвоєнням їй кадастрового номеру :02:002:0190 та права постійного користування на неї.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорту серії НОМЕР_4 , виданого 17.09.1996, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , 24.01.1970 уклав шлюб із ОСОБА_10 , та був зареєстрований у с. Володарівка виконкомом Клнеівської сільської ради Богодухівського району Харківської області.

Архівним управлінням Богодухівської районної державної адміністрації було видано копію рішення Кленівської сільської ради від 29.03.1993 № 13, яким надано земельні ділянки громадянам згідно із заявами для ведення особистих підсобних господарств із земель запасу Кленівської сільської ради, вилучених із сівозміни відгодівельного радгоспу згідно з Додатком № 1, а також із сівозміни Таверівського бурякорадгоспу, та через департамент Богодухівської адміністрації по земельних питаннях замовлено виготовлення державних актів на право користування земельними ділянками.

Згідно з додатком до цього рішення, однією з осіб, які отримали в постійне користування земельну ділянку площею 1,60 га, є ОСОБА_5 .

Відповідно до наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області копії Книги записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею (громадян) на території Кленівської сільської ради, під № 82 у цій книзі зареєстрований державний акт серії ХР № 04-00-016358 від 31.10.1997 на право постійного користування земельної ділянкою площею 1,60 га, виданий ОСОБА_4 саме на підставі рішення Кленівської сільської ради від 29.03.1993 № 13.

З викладеного вище вбачається, що державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 1,60 га, розташований на території Кленівської сільської ради, на підставі рішення Кленівської сільської ради від 29.03.1993 № 13 був виданий саме ОСОБА_5 , а написання прізвища землекористувача як « ОСОБА_6 » є технічною помилкою, яка виникла лише на етапі видачі державного акту на цю земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1 ст.1267 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 як діти спадкодавця є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 , при цьому, виходячи зі змісту ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини також входить право постійного користування земельною ділянкою згідно з Державним актом від 31.10.1997 серії ХР № 04-00-016358.

Як зазначалось вище, дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_9 померла до відкриття спадщини.

Наявності інших спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_5 , крім ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , з матеріалів спадкової справи не вбачається.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.

Частиною 2 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

На підставі викладеного, враховуючи те, що позивачі є спадкоємцями за законом на спадкове майно ОСОБА_5 , до якого входить, зокрема, право постійного користування земельною ділянкою площею 1,60 га на території Кленівської сільської ради, посвідчене державним актом серії ХР № 04-00-016358 від 31.10.1997 (якій наразі присвоєно кадастровий номер :02:002:0190), звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, однак, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану частину спадщини з посиланням на наявність спору та невизначеність у чинному законодавстві, з вказівкою на необхідність вирішення питання в судовому порядку, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 , ОСОБА_8 про визнання права постійного користування вказаною земельною ділянкою в порядку спадкування заявлено цілком обґрунтовано, у зв`язку з чим він підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 20, 1216, 1218, 1220, 1222, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 141, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.259, 263-265, 354, 355, п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, пп.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Богодухівської міської ради Харківської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання права користування земельною ділянкою, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом по 1/2 (одній другій) частці для кожного у праві постійного користування земельною ділянкою площею 1,60 га, кадастровий номер :02:002:0190, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, вид використання - для ведення особистого підсобного господарства.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач - ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Позивач - ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач - Богодухівська міська рада Харківської області, адреса: Харківська область, м. Богодухів, пл. Соборності, 2, .

Третя особа - Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області, адреса: Харківська область, м. Богодухів, вул. Чернієнка, буд. 7, .

Повний текст рішення складено 02.11.2021.

Суддя О.С. Сеник