Справа № 308/2929/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 жовтня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Собослоя Г.Г.

суддів: Готри Т.Ю., Кожух О.А.

з участю секретаря судового засідання: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 березня 2015 року, в справі за поданням головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Губаль О.З. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон керівнику ПП «Клімат Сервіс» ОСОБА_2

встановив:

У березні 2015 року головний державний виконавець міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Губаль О.З. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон керівнику ПП «Клімат Сервіс» ОСОБА_2 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 березня 2015 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон керівнику ПП «Клімат Сервіс» громадянину України ОСОБА_2 до виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дудурич І.В., оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання. В обґрунтування скарги посилається на те, що ОСОБА_2 не було відомо про накази, видані господарським судом Закарпатської області про стягнення з нього, як керівника ПП «Клімат Сервіс» заборгованості. Крім того 21.02.2013 ОСОБА_2 виїхав до Сполучених Штатів Америки на проживання та на даний момент є громадянином Сполучених Штатів Америки. На території України апелянт не має постійного місця проживання. З урахуванням наведеного, суд безпідставно дійшов до висновку про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання судового рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно ч. 2 ст. 6 вказаного Закону (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної ухвали) передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб) - до виконання зобов`язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної ухвали) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної ухвали) встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України (чинного) тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього за рішенням суду або Законом України "Про виконавче провадження".

Судом встановлено, що 06.12.2013 постановою державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ було відкрито виконавче провадження №41086221 по примусовому виконанню наказу №907/991/13, виданого 22.11.2013 господарським судом Закарпатської області про стягнення з ПП «Клімат Сервіс» на користь ПАТ «Закарпатгаз» 105144,96 грн. та судового збору в розмірі 1898,22 грн.

Постановою державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 21.10.2013 було відкрито виконавче провадження №40303757 по примусовому виконанню наказу №907/723/13, виданого 02.10.2013 господарським судом Закарпатської області про стягнення з ПП «Клімат Сервіс» на користь ТзОВ «Сан-Айс» 2867,50 грн судового збору.

05.11.2013 постановою державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ було відкрито виконавче провадження №40562235 по примусовому виконанню наказу №907/879/13, виданого 22.10.2013 господарським судом Закарпатської області про стягнення з ПП «Клімат Сервіс» в дохід державного бюджету суму судового збору в розмірі 1720,50 грн.

Постановою державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 11.12.2013 було відкрито виконавче провадження №41166028 по примусовому виконанню наказу №907/991/13, виданого 22.11.2013 господарським судом Закарпатської області про стягнення з ПП «Клімат Сервіс» в дохід державного бюджету суму судового збору в розмірі 204,68 грн.

05.06.2014 постановою державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ було відкрито виконавче провадження №40545301 по примусовому виконанню наказу №907/879/13, виданого 22.10.2013 господарським судом Закарпатської області про стягнення з ПП «Клімат Сервіс» на користь Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради боргу в сумі 34583,27 грн.

Постановою державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ 22.07.2014 було відкрито виконавче провадження №44101584 по примусовому виконанню виконавчого листа №807/4546/13-а, виданого 02.07.2014 Закарпатським окружним адміністративним судом про стягнення з ПП «Клімат Сервіс» на користь бюджету заборгованість в сумі 1450,60 грн.

Зазначені виконавчі провадження постановою державного виконавця були об`єднані в одне зведене виконавче провадження.

З листа головного управління статистики у Закарпатській області №04.3-07/8091/5767 від 23.12.2013 року слідує, що станом на 23.12.2013 згідно витягу ЄДРПОУ керівником ПП «Клімат Сервіс» являється ОСОБА_2 .

Оцінюючи висновки суду першої інстанції щодо наявності доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, апеляційний суд враховує наступне.

Аналіз статті 377-1 ЦПК України та чинної на даний момент ст. 441 ЦПК України свідчить про те, що "ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням" слід розуміти як будь-які навмисні, свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання державного виконавця у поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Отже особа стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

З наведено слідує, що у контексті вищезазначених норм права, державний виконавець повинен був довести факт свідомого ухилення керівника ПП «Клімат Сервіс» ОСОБА_2 від виконання судових рішень.

При цьому, саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, наданого державним виконавцем для добровільного виконання рішення суду, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків і на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Разом з цим, як встановлено в суді апеляційної інстанції, 21.02.2013 ОСОБА_2 виїхав проживати до Сполучених Штатів Америки, вказане підтверджується штампом в паспорті громадянина України для виїзду за кордон (а.с. 70).

Крім того ОСОБА_2 на даний момент є громадянином Сполучених Штатів Америки, на підтвердження чого надав паспорт (а.с. 64-65).

Тобто з наведеного слідує, що ОСОБА_2 , як керівнику ПП «Клімат Сервіс», не було відомо про наявні судові рішення щодо стягнення з нього боргу.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. При чому, згідно з частиною 3 указаної статті, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі Гочев проти Болгарії (Gochev v. Bulgaria від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Отже, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд дійшов до висновку, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника без встановлення факту ухилення від виконання зобов`язань не буде відповідати одному із критеріїв, визначених ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, за яких обмеження права на свободу пересування може бути виправдане.

Доказів про те, що ОСОБА_2 свідомо, умисно ухилявся від виконання судових рішень, державним виконавцем не надано і у судовому засіданні спростовано поясненнями представника апелянта.

При постановлені оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції не було з`ясовано всі обставини справи та не перевірено факт ухилення боржника від виконання зобов`язання, покладеного на нього судовими рішеннями та чи були вжиті державним виконавцем всі заходи для забезпечення виконання таких.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що висновок місцевого суду про обґрунтованість подання державного виконавця є помилковим, а тимчасове обмеження керівника ПП «Клімат Сервіс» Литвина В.І. у праві виїзду за межі України, передчасним.

Керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 березня 2015 року скасувати.

У поданні головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Губаль О.З. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон керівнику ПП «Клімат Сервіс» ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя-доповідач

Судді