Справа № 136/1174/21
провадження № 2/136/262/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності по спадкуванню за законом на 1/2 частку спадкового майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (далі відповідач), з вимогою:

- визнати за позивачем право власності на 1/2 частку житлового будинку - «А» (загальною площею - 65,4 кв.м., житловою площею 20,2 кв.м.); веранду - «а»; терасу - «а1»; сарай - «Б»; погріб - «п/Б»; сарай - «б»; гараж - «б1»; літня кухня - сарай - «В»; сарай - «в»; убиральню -«Г»; огорожу - «№1»; криницю - «№2», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , який до дня своєї смерті проживав по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , яка до дня своєї смерті проживала за тією ж адресою. Після смерті батька та матері відкрилась спадщина, яка складалась із права власності на 1/2 частку житлового будинку із по господарськими спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 . За життя батьки позивача заповітного розпорядження не склали. Позивач спадщину прийняла у порядку та строки діючого законодавства. Інші спадкоємці від спадщини відмовились. Утім у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок нотаріус відмовив, мотивуючи тим, що даний будинок належить до суспільної групи колгоспний двір, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, тому встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю нотаріусу не представляється можливим.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 09.07.2021 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також витребувано від Липовецької державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи №33/2006 до майна померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, однак канцелярією суду одержано заяву від представника відповідача, в якій він просив розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовнх вимог не заперечує.

У судове засідання позивач не з`явилася, однак у своїй заяві просила суд про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити.

З огляду на те, що в підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 9), який до дня своєї смерті проживав по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8), яка до дня своєї смерті проживала за тією ж адресою. Після смерті батька та матері відкрилась спадщина, яка складалась із права власності на 1/2 частку житлового будинку із по господарськими спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 . За життя батьки позивача заповітного розпорядження не склали. Позивач спадщину прийняла у порядку та строки діючого законодавства. Інші спадкоємці, а саме рідні сестри позивача, ОСОБА_4 , яка померла в 2014 році, ОСОБА_5 , яка померла в 2018 році від спадкового майна батька та матері відмовились. ОСОБА_2 свою частку в будинку, який відносився до колгоспного двору, як член колгоспного двору за життя не оформила. Після смерті матері позивач прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована та проживала спільно із нею на момент смерті та 12.12.2012 року звернулась до Липовецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Рішенням Липовецького районного суду від 19.04.2021 року у цивільній справі №136/397/20 за позивачем було визнано право власності на 1/2 частку житлового будинку з по господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач в позові зазначає, що 18.05.2021 оформила в нотаріальній конторі частину спадщини, зокрема отримала свідоцтво на право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала її покійній матері, проте в оформленні їй 1/2 частки житлового будинку із по господарськими спорудами, було відмовлено, оскільки даний будинок належить до колгоспного двору, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, отож встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю не представляється можливим. Такі обставини стали підставою для звернення позивача до суду з метою захисту його прав у судовому порядку.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 120 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р., майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

На підставі ст.ст. 121, 123 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р. володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.11.2005 №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до п.п. "а" п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчать про те, що житловий будинок за АДРЕСА_1 належить до суспільної групи колгоспний двір.

Із відомостей органу місцевого самоврядування, які відображені у довідці від 11.03.2020 за №114 встановлено, що станом на 15.04.1991 членами колгоспного двору вищевказаного житлового будинку були ОСОБА_3 , який пoмер 21.05.2005 та мати позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів спадкової справи №435/2012 заведеної до майна померлої ОСОБА_2 , що були витребувані судом, встановлено, що після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, яку прийняла позивач, оскільки була зареєстрована та проживала спільно з нею на момент смерті. Рідні сестри позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на спадкове майно не претендували та до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_7 . Позивач своїм правом на спадкування скористалася, будучи дочкою спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Утім оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку на вказане майно, що увійшов до складу спадкової маси позбавлена можливості за обставин, незалежних від її волі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наявність порушених прав позивача є очевидною, а обраний спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, отож суд дійшов висновку, що позов обґрунтований.

Крім цього, представник відповідача надав суду заяву зі змісту якої вбачається визнання ним позову.

З огляду на те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 19, 23, 7680, 141, 258259, 263265, 268, 273279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (місцезнаходження: вул. Миру, буд. 42, смт. Турбів, Вінницький р-н, Вінницька обл., 22513, ) про визнання права власності по спадкуванню за законом на 1/2 частку спадкового майна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку - «А» (загальною площею - 65,4 кв.м., житловою площею 20,2 кв.м.); веранду - «а»; терасу - «а1»; сарай - «Б»; погріб - «п/Б»; сарай - «б»; гараж - «б1»; літня кухня - сарай - «В»; сарай - «в»; убиральню - «Г»; огорожу - «№1»; криницю - «№2», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Д.Т. Кривенко