справа № 752/5536/21 головуючий у суді І інстанції - Машкевич К.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 14 червня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Владислава Васильовича, заінтересовані особи: Кредитна спілка «Тринадцята зарплатня», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову старшого державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка В.В. від 11 грудня 2020 року ВП № 63794469 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Тринадцята зарплатня» заборгованості в сумі 2 585 668 грн. 75 коп.

Скарга обґрунтована тим, що із Єдиного реєстру боржників в мережі Інтернет ОСОБА_1 йому стало відомо, що Бучанським міським відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження. 19 лютого 2021 року скаржник ознайомився з виконавчим провадженням № 63794469 та отримав оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження від 11 грудня 2020 року. Державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови не було досліджено обставин справи, оскільки стягувачем був пропущений строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання ще в 2016 році. Постановою державного виконавця від 02 серпня 2016 року було відмовлено КС «Тринадцята зарплатня» у відкритті виконавчого провадження у зв`язку із пропуском строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2017 року було відмовлено КС «Тринадцята зарплатня» в задоволенні заяви про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання. 25 жовтня 2017 року КС «Тринадцята зарплатня» звернулася до Бучанського ДВС зі скаргою на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 18 травня 2015 року. Постановою начальника Бучанського міського відділу державної виконавчої служби від 30 жовтня 2017 року скасовано постанову Бучанського міського відділу державної виконавчої служби від 18 травня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу. Постановою в.о. начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 12 жовтня 2018 року визнано неправомірними дії начальника Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Мазур А.В. щодо скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 40656501 від 18 травня 2015 року та державного виконавця відділу Кудрановського Ю.В. щодо скасування процесуальних документів та вчинення дій по ВП № 40656501. Постановою про скасування процесуального документа начальником Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Сіпченко О.М. постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 16 листопада 2018 року скасовано у зв`язку із помилкою державного виконавця. За таких обставин, на думку скаржника, старшим державним виконавцем Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Кушніренком В.В. було неправомірно відкрито виконавче провадження № 63794469, тобто, через п`ять з половиною років після останньої постанови про повернення виконавчого листа стягувачеві від 18 травня 2015 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 червня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

В апеляційній скарзі КС «Тринадцята зарплатня» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, накласти на ОСОБА_1 штраф у максимально можливому розмірі за зловживання процесуальними правами.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заінтересована особа зазначає, що станом на дату подання скарги ОСОБА_1 не повернув спілці борг у розмірі 2 585 668 грн. 75 коп. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання спілкою не пропущений та існує по теперішній час як такий, що взагалі не почав відраховуватися з причини наявності чинної встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно боржника. Виконавець мав всі підстави відкривати виконавче провадження як 30 листопада 2017 року, так і 11 грудня 2020 року. Станом на дату подання скарги у спілки збереглося право на пред`явлення виконавчого листа до виконання все з тієї ж причини - чинна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно боржника, наявність якої виконавець може перевірити лише в умовах відкритого виконавчого провадження. Саме з ціллю перевірки факту чинності або закінчення строку дії заборони щодо звернення стягнення на майно боржника спілка й подавала виконавчий лист до виконання, а у разі закінчення строку дії заборони - задля проведення виконавчих дій зі стягнення боргу з ОСОБА_1 . Вказаний в ухвалі запис про зміст постанови № 20 від 09 червня 2015 року носить інформативний характер. ОСОБА_1 пропустив 10-денний строк на подання скарги до суду на дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження № 63794469. Оскаржуючи дії виконавця у вказаному виконавчому провадженні ОСОБА_1 фактично й оскаржував дії державного виконавця за 2017 та 2018 роки у виконавчому провадження № 40656501. У спілки та державного виконавця є законне право спиратися саме на чинну постанову державного виконавця від 18 травня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу з причини наявності заборони щодо звернення стягнення на майно боржника. Висновок суду про те, що дії державного виконавця із відкриття 11 грудня 2020 року виконавчого провадження № 63794469 є неправомірними не відповідає обставинам судової справи. Скаржником допущено зловживання процесуальними правами, однак, судом даний факт не був досліджений та залишений поза увагою. Наявність встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно боржника не забороняє державному виконавцю відкривати виконавче провадження, однак, не дозволяє звертати стягнення на майно боржника.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції виходив з того, що постанову про відкриття виконавчого провадження винесено державним виконавцем в порушення вимог діючого законодавства.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 квітня 2010 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 травня 2012 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь КС «Тринадцята зарплатня» в рахунок стягнення заборгованості по кредиту 2 585 668 грн. 75 коп.

12 липня 2012 року КС «Тринадцята зарплатня» звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів на примусове виконання вищевказаного рішення суду (а.с.51, Т.1).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2012 року було частково задоволено заяву КС «Тринадцята зарплатня» про видачу дублікатів виконавчих листів у справі та видано дублікат виконавчого листа № 1383/10 від 25 травня 2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 боргу в розмірі 2 585 668 грн. 75 коп. (а.с.64-65, Т.2).

07 грудня 2012 року КС «Тринадцята зарплатня» було отримано дублікат виконавчого листа (а.с.72, Т.2).

02 вересня 2016 року КС «Тринадцята зарплатня» до суду було подано заяву про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа № 1383/10 від 07 грудня 2012 року до виконання щодо боржника ОСОБА_1 , оскільки постановою державного виконавця від 02 серпня 2016 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з підстав порушення вимог ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» - пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (а.с.111, Т.2).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2017 року в задоволенні заяви представника КС «Тринадцята зарплатня» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання в цивільній справі за позовом КС «Тринадцята зарплатня» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24 листопада 2017 року апеляційну скаргу КС «Тринадцята зарплатня» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2017 року визнано неподаною та повернуто позивачу.

Постановою старшого державного виконавця Бучанського міського ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка В.В. відкрито виконавче провадження № 63794469 від 11 грудня 2020 року щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Тринадцята зарплатня» суми заборгованості в розмірі 2 585 668 грн. 75 коп. на підставі виконавчого листа № 2-1383/10, виданого 07 грудня 2012 року.

По виконавчому провадженню № 63794469 державним виконавцем проводяться дії в рамках Закону України «Про виконавче провадження».

З Інформації про виконавче провадження № 40656501 вбачається, що 08 листопада 2013 року державним виконавцем Бучанського міського ВДВС ГТУЮ у Київській області було відкрито виконавче провадження № 40656501 на підставі виконавчого листа №2-1383/10 від 07 грудня 2012 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 2 585 668 грн. 75 коп.

Постановою державного виконавця від 08 листопада 2013 року було накладено арешт на майно боржника.

Постановою державного виконавця від 10 листопада 2014 року було призначено експерта для участі у виконавчому провадженні.

Постановою державного виконавця від 18 травня 2015 року було повернуто виконавчий документ на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою державного виконавця від 30 жовтня 2017 року скасовано виконавчі дії від 18 травня 2015 року «Повернення ВД стягувачеві п. 9 ч. 1 ст. 47 (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника)».

Постановою державного виконавця від 22 листопада 2017 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Постановою державного виконавця від 16 листопада 2018 року повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника)».

Постановою начальника відділу від 16 листопада 2018 року скасовано виконавчі дії від 16 листопада 2018 року «Повернення ВД стягувачу п. 9 ч. 1 ст. 37 (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника)».

Постановою начальника відділу від 16 листопада 2018 року було скасовано виконавчі дії від 22 листопада 2017 року «Призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання». Підставою вказано постанову в.о. начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 12 жовтня 2018 року визнано неправомірними дії начальника Бучанського МВДВС ГТУЮ у Київській області Мазур А.В. щодо скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві № 40656501 від 18 травня 2015 року та державного виконавця відділу Кундратовського Ю.В. щодо скасування процесуальних документів та вчинення дій по виконавчому провадженню № 40656501.

Постановою начальника відділу скасовано виконавчі дії від 16 листопада 2018 року «Виправлення станів ВД/ВП».

Отже, постанова державного виконавця від 18 травня 2015 року про повернення виконавчого документу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» є чинною. Натомість, виконавчі дії, вчинені державним виконавцем від 16 листопада 2018 року, скасовані (виправлено стан ВД/ВП) постановою в.о. начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 12 жовтня 2018 року.

У матеріалах цивільної справи № 2-1383/10 міститься постанова державного виконавця Бучанського міського ВДВС ГТУЮ у Київській області про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 02 серпня 2016 року, щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Тринадцята зарплата» суми заборгованості в розмірі 2 585 668 грн. 75 коп. на підставі виконавчого листа № 2-1383/10 від 07 грудня 2012 року, відповідно до якої встановлено порушення вимог ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», а саме пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (а.с.111, Т.2).

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 вказує на те, виконавцем неправомірно відкрито виконавче провадження № 63794469, а саме через п`ять з половиною років після останньої постанови про повернення виконавчого листа стягувачеві від 18 травня 2015 року.

Такі доводи скаржника є обґрунтованими та суд першої інстанції правомірно прийняв їх до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент набрання законної сили заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 квітня 2010 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У пункті 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент набрання законної сили заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 квітня 2010 року) передбачалося, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Станом на час звернення стягувача до ВДВС Бучанського міського управління юстиції з заявою про повторне відкриття виконавчого провадження щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 заборгованості підстав для відкриття виконавчого провадження у виконавця не було з наступних підстав.

Постановою державного виконавця від 02 серпня 2016 року було відмовлено КС «Тринадцята зарплатня» у відкритті виконавчого провадження у зв`язку із пропуском строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2017 року, що набрала законної сили, КС «Тринадцята зарплатня» було відмовлено в задоволенні заяви представника КС «Тринадцята зарплатня» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання в цивільній справі за позовом КС «Тринадцята зарплатня» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Неповернення стягувачу боржником боргу в сумі 2 585 668 грн. 75 коп. не свідчить про те, що КС «Тринадцята зарплатня» має право на його примусове стягнення після спливу строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, у поновленні якого судом було відмовлено.

В апеляційній скарзі стягувач вказує на те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не пропущений, оскільки він взагалі не почав відраховуватися з причини наявності чинної встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно боржника.

Разом з тим, під час розгляду справи судом встановлено, що виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

У постанові виконавця від 18 травня 2015 року зазначено, що за даними єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна на будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_1 накладено арешт постановою про накладення арешту на майно від 10 липня 2012 року слідчим СВ Ірпінського МВ ГУ МВС України.

Тобто, виконавчий документ було повернуто стягувачу у зв`язку з тим, що майно перебувало під арештом, який накладений у рамках кримінального провадження, а не у зв`язку з тим, що існувала законодавчо встановлена заборона щодо звернення стягнення на майно. Вказані поняття є різними за своєю суттю.

У даному випадку невірне зазначення державним виконавцем підстав повернення виконавчого документу не свідчить про об`єктивне існування такої підстави як законодавчо встановлена заборона на звернення стягнення на майно боржника (п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент повернення).

Оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції, КС «Тринадцята зарплатня» вказує на те, що ОСОБА_1 пропустив 10-денний строк на подання скарги до суду на дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження № 63794469, оскільки фактично він оскаржує дії виконавця за 2017 та 2018 роки у виконавчому провадження № 40656501.

Відповідно до ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

При зверненні до суду ОСОБА_1 у своїй скарзі зазначив, що постанову про відкриття виконавчого провадження він не отримував, а отримав її лише 19 лютого 2021 року на особистому прийомі у виконавчій службі. Скарга подана скаржником 24 лютого 2021 року.

Доказів того, що оскаржувану постанову виконавця ОСОБА_1 отримав раніше зазначеної дати стягувачем суду надано не було. З прохальної частини скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує постанову виконавця саме від 11 грудня 2020 року. Всі інші дії та рішення виконавця, вчинені та прийняті ним у 2017 та 2018 роках, не є предметом розгляду у справі та скаржником не оскаржувалися.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення скарги та скасування постанови виконавця відповідають фактичним обставинам справи, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 14 червня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 29 жовтня 2021 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.