Справа №220/1879/21
Провадження № 2-з/220/23/21
У Х В А Л А

Іменем України

01 листопада 2021 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Черняєвої С.П.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту освіти на науки Донецької обласної державної адміністрації про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за вимушений прогул та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадження суду 29.10.2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту освіти на науки Донецької обласної державної адміністрації про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за вимушений прогул та моральної шкоди.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить зупинити дію і виконання наказу Департаменту освіти на науки Донецької обласної державної адміністрації № 330/165-21к від 28.10.2021 року про його звільнення з посади директора Великоновосілківського професійного ліцею та заборонити відповідачу призначати нового керівника або виконуючого обов`язки директора Великоновосілківського професійного ліцею до набрання законної сили рішенням у даній справі. В обґрунтування заяви зазначив, що після його звільнення наступним кроком буде призначено конкурс на заміщення посади директора і буде обрано іншу особи на посаду директора. Тобто посада керівника буде вже зайнята і у випадку можливого подальшого скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді на підставі рішення суду - фактично буде неможливим виконання рішення суду, оскільки його посада буде вже зайнята. Вважає, що саме зупинення дії спірного наказу про звільнення та зобов`язання відповідача не призначати нового керівника Великоновосілківського професійного ліцею зможе в подальшому забезпечити реальне виконання рішення суду у випадку задоволення

позовних вимог, а також допоможе уникнути перепон у виконанні рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї документи, дослідивши матеріали позовної заяви, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, серед яких є: заборона вчиняти певні дії.

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав, про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно (в тому числі рухоме майно, грошові суми тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення до нього позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

При цьому загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Згідно з п.п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року (з подальшими змінами), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Таким чином, законодавець зобов`язав суд при вирішенні питання щодо забезпечення позову з`ясовувати ряд обставин, в тому числі обставини, які б виключили можливість при вирішенні вказаного питання порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує, що забезпечення позову шляхом зупинення дії та виконання наказу про звільнення позивача з посади директора Великоновосілківського професійного ліцею матиме наслідком те, що суд фактично продовжить службові відносини заявника з роботодавцем. Отже, в такий спосіб фактично буде ухвалено рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає призначенню інституту забезпечення позову в цивільному процесі.

Оцінюючи доводи заявника, суд зазначає, що законодавство передбачає ефективні засоби відновлення в судовому порядку прав незаконно звільненої особи роботодавцем: 1) рішення суду про поновлення на посаді підлягає до негайного виконання; 2) за весь час вимушеного прогулу на користь незаконно звільненої особи стягується середній заробіток; 3) у випадку затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді особа вправі позиватися про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення суду. Позивачем в свою чергу в позовній заяві вже заявлено вимогу про поновлення на посаді, а тому для відновлення його прав йому не потрібно буде звертатися до суду з додатковим позовом та докладати значних зусиль.

Крім того, відповідно до ст. 39 Закону України «Про повну загальну середню освіту» керівник державного, комунального закладу загальної середньої освіти обирається на посаду за результатами конкурсу, що проводиться відповідно до вимог цього Закону та положення про конкурс, затвердженого засновником або уповноваженим ним органом (посадовою особою). Рішення про проведення конкурсу приймається засновником державного чи комунального закладу загальної середньої освіти або уповноваженим ним органом (посадовою особою

З указаного вбачається, що проведення конкурсу на заміщення вакантної посади керівника закладу загальної середньої освіти належить до дискреційних повноважень засновника або уповноваженого ним органу.

Положеннями Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що працівник, якого було незаконно звільнено, повинен бути поновлений на роботі, а працівник, якого було прийнято на роботу на відповідну посаду, підлягає переведенню на іншу посаду, а якщо цього зробити неможливо, то такий працівник підлягає звільненню у порядку, визначеному трудовим законодавством.

Таким чином, доводи заявника про те, що незастосування заходів забезпечення позову може ускладнити чи утруднити виконання рішення суду про поновлення його на роботі, є безпідставними, оскільки порядок відновлення його трудових прав у разі ухвалення судом відповідного рішення визначений КЗпП України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 757/18790/18-ц (провадження № 61-49127св18) та 24 квітня 2020 року у справі № 710/18/20 (провадження № 61-6232ск20).

Отже, суд не встановив підстав вважати, що у випадку скасування за позовом заявника наказу про його звільнення рішення суду буде неможливо виконати чи виконання такого рішення буде суттєво ускладнено. Крім того, застосування визначених позивачем заходів забезпечення позову не допускається.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 144,150,153, 260,261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту освіти на науки Донецької обласної державної адміністрації про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за вимушений прогул та моральної шкоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі у 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя О.М. Якішина