Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4869/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Левка Т.Ю.,

секретар судового засідання Роман К.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна сестра позивача ОСОБА_3 . Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що прийняла спадщину та звернулася до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Пилип М.А. для оформлення спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено, через не представлення родинного зв`язку позивача із спадкодавцем та із-за відсутності правовстановлюючих документів на будинок оформлених на ім`я спадкодавця. У зв`язку з наведеним позивач звернулася до суду та просить суд встановити факт родинних відносин та визнати за нею право власності на спадкове майно.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідач будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання також не з`явився, однак подав через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивача визнає повністю та просить суд розглянути справу у його відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 , останнє місце проживання якої було АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою Неветленфолівської сільської ради від 17.02.2017 року за № 340/01-30.

Після смерті матері позивача відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , що рахується за померлою згідно довідки Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району від 01.02.2021 року № 77, виданої на підставі записів погосподарської книги с. Неветленфолу № 5 (2006-2010 рр.), особовий рахунок № НОМЕР_1 , аркуш 46. На даний житловий будинок не виготовлено правовстановлюючі документи.

За життя мати позивача залишила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району 26.03.2007 року за реєстровим номером 55, за яким все належне їй майно заповіла своїм дітям: доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , доньці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , доньці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та сину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла сестра позивача ОСОБА_3 , оскільки проживала та була зареєстрована разом з спадкодавцем на день її смерті у спадковому житловому будинку, що стверджується довідкою Неветленфолівської сільської ради від 17.02.2017 року за № 340/01-30, однак спадкові права не оформила.

Інші спадкоємці спадщину не прийняли так як до нотаріуса за прийняттям спадщини не зверталися.

Таким чином 1/5 частину спадкового житлового будинку сестра позивача ОСОБА_3 отримала у власність за заповітом. Решта 4/5 частина спадщини успадкована сестрою позивача у відповідності до положень частини другої статті 1223 ЦК України за законом.

Отже, ОСОБА_3 стала одноосібним власником житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 29.11.2016.

На випадок свої смерті ОСОБА_3 заповіту не залишила, тому спадкування відбувається за законом.

Постійним та останнім місцем проживання спадкодавця було АДРЕСА_2 .

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить вказаний вище житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , який померла успадкувала після смерті матері ОСОБА_4 , але спадкові права не оформила.

Спадкоємців за законом першої черги після смерті спадкодавця немає оскільки її чоловік ОСОБА_8 помер. Дітей у спадкодавця не було, вона вела самотній спосіб життя та проживала разом з позивачем в АДРЕСА_2 .

Спадкоємцями за законом другої черги після смерті ОСОБА_9 є позивач, її рідна сестра ОСОБА_10 та рідний брат, відповідач по справі ОСОБА_2 , який спадщину не прийняв та не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем, про що подав нотаріально засвідчену заяву.

Після смерті спадкодавця позивач прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, так як на час смерті сестри проживала разом з нею та була зареєстрована у житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 , а після її смерті провела її похорони та доглядає за спадковим будинком, обробляє земельну ділянку, що стверджується довідками Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району від 02.01.2021 року за № 02-23/152 та за № 02-23/151 від 01.02.2021 року.

Також позивачем в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини одноосібно подано до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Пилип Мілени Андріївни заяву про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 сестри ОСОБА_3 .

На підставі поданої заяви про прийняття спадщини приватний нотаріус 20.04.2017 року завела спадкову справу № 16/2017 у спадковому реєстрі 60546123.

Для оформлення спадкових прав після смерті сестри позивач звернулася до приватного нотаріуса Пилип М.А., однак постановою приватного нотаріуса від 12.03.2021 року № 78/02-31 позивачу було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 немає можливості, оскільки позивачем не представлено правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, а також із поданих документів неможливо встановити родинний зв`язок між померлою та спадкодавцем.

Разом з цим правостановлюючих документів на житловий будинок спадкодавцем за життя виготовлено не було.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до вимог ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно п.п. 1, 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України - про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеної у свідоцтві про народження або паспорті.

Суд встановив, що виявлені приватним нотаріусом розбіжності у поданих документах полягають в тому, що в свідоцтві про народження позивача серії НОМЕР_3 від 18.07.1964 року у графі батько міститься запис ОСОБА_11 , а в графі мати ОСОБА_4 .

В той же час у свідоцтві про народження сестри позивача ОСОБА_9 серії НОМЕР_4 від 17.07.1950 року у графі батько міститься запис на російській мові ОСОБА_12 , а в графі мати ОСОБА_13 (по батькові не видно).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 28.11.2017 року № 8, матір`ю ОСОБА_9 вказано ОСОБА_14 .

Виявлені розбіжності зумовлені історичними подіями на ОСОБА_15 та довільним перекладом угорських імен на російську та українську мови.

Той факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 була рідною сестрою позивача підтверджується наступними документами:

- свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_3 від 18.07.1964 року та свідоцтвом про народження спадкодавця серії НОМЕР_4 від 17.07.1950 року у яких збігається прізвище ОСОБА_16 , та імена батьків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 відповідно;

- свідоцтвом про народження батька позивача та спадкодавця серії НОМЕР_5 виданого повторно 16.01.1970 року, згідно якого персональні дані записані як ОСОБА_19 (збігається по батькові, як вказано у свідоцтві про народження позивача);

- свідоцтвом про одруження батьків позивача та спадкодавця серії НОМЕР_6 від 18.12.1948 року, згідно якого батько вказаний як ОСОБА_12 , що збігається із записом про батька, який міститься у свідоцтві про народження спадкодавця;

- довідкою Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району від 02.01.2021 року за № 02-23/152, де вказано, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала безпосередньо до дня смерті за адресою АДРЕСА_2 і всі похоронні витрати забезпечувала її сестра ОСОБА_1 , мешканка АДРЕСА_2 ;

- довідкою Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району за № 02-23/151 від 01.02.2021 року, згідно якої разом з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_2 , проживала і була прописана її сестра ОСОБА_1 , 1964 р.н.

Встановлення факту родинних відносин, має для позивача юридичне значення, оскільки від цього залежить реалізація права на спадкування після смерті ОСОБА_9 , тому суд приходить до висновку, що дана вимога підлягає до задоволення і, відповідно, позивач є спадкоємцем та має право на спадкове майно.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно визначення поняття спадкування у ч. 1 ст. 1216 ЦК України, таким є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У відповідності до частини першої та другої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4).

Технічна інвентаризація спадкового майна проведена.

Так, відповідно до відомостей технічного паспорту та довідки КП «Виноградівського районне БТІ» № 7 від 12.01.2021 року житловий будинок в АДРЕСА_1 будівництвом завершений. Рік будівництва будинку - 1969 рік. Його вартість станом на січень 2021 року становить 15 880 грн. Загальна корисна площа житлового будинку становить 31,0 кв. м, в тому числі житлова площа 18,2 кв. м.

Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року правовстановлюючі документи на житловий будинок не оформлені.

ВССУ в своєму узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування № 24- 753/0/4-13 від 16.05.2013 року відзначив що відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності, зокрема, на споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як інструкцією «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Разом з тим, згідно п.6 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 200, 206, 223, 259, 263-265, 293, 315 ЦПК України ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1216, 1220, 1262, 1268, 1274 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити повністю.

Встановити той факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була рідною сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_7 , мешканкою АДРЕСА_2 право власності в цілому на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко