Справа № 426/3027/21
РІШЕННЯ

іменем України

28 жовтня 2021 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Бурдун Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Горшкової Г.О.,

за участі представника заявника - адвоката Пономаренко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання та перебування на утриманні, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, представник заявника - адвокат Пономаренко Наталія Миколаївна, -

встановив:

Заявник ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Пономаренко Н.М., звернулася до суду із заявою про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2008 року перебували у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Білівської селищної ради Лутугинського району Луганської області. Чоловік заявника ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 з чоловіком до його смірті фактично мешкали разом однією родиною, вели спільне господарство за однією адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з проведенням антитерористичної операції за місцем їх постійного проживання, вони були вимушені змінити місце мешкання, та зареєструвалися як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , але фактично до дня смерті чоловіка проживала за адресою свого чоловіка, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 . Після смерті свого чоловіка заявник фактично проживає за адресою реєстрації як ВПО, а саме по АДРЕСА_2 , що підтверджується актом про фактичне місце проживання від 10.09.2021 року. За час сумісного проживання заявник перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки розмір пенсії її чоловіка був значно більшим від розміру її пенсії, а тому пенсійні виплати ОСОБА_2 були постійним та основним джерелом її існування, свою пенсію він віддавав їй, а вона витрачала її на оплату комунальних послуг, придбання одягу, харчові продукти, ліків та інші спільні семейні потреби. Після смерті свого чоловіка ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з питання оформлення пенсії по втраті годувальника, однак працівниками Головного управління ПФУ в Луганській області їй було роз`яснено, що вона має право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% від пенсії померлого та їй потрібно надати документ про постійне проживання з чоловіком. Документи, що підтверджують факт їхнього спільного проживання, які складені на тимчасово непідконтрольній українській владі території України, орган пенсійного фонду не може врахувати. Таким чином ОСОБА_1 не може через незалежні та непереборні для неї обставини зібрати відповідні документи, що підтверджують факт сумісного проживання та перебування її на утриманні померлого чоловіка. Заявник не має інших доходів, окрім пенсії.

Тому заявник просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 13 жовтня 2021 було відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено до судового розгляду.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, на адресу суду направила клопотання про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги просить задовольнити.

Представник заявника - адвокат Пономаренко Н.М. в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав, вказаних у заяві. Зазначила, що заявник ОСОБА_1 з чоловіком до дня його смерті фактично мешкали разом, вели спільне господарство за однією адресою, хоча були зареєстровані за різними адресами. Як внутрішньо переміщені особи вони були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , та періодично разом приїжджали до м. Сватове. Після смерті чоловіка заявник стикнулася з матеріальними труднощами, на свою пенсію вона вона не може собі дозволити купити ліки, продукти. Іншим способом, крім судового, заявник не може підтвердити спільне проживання з чоловіком та перебування на його утриманні. Спору про право у даному випадкку не вбачається.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду відзив, з якого вбачається, що Управління пенсійного фонду заперечує проти задоволення заявлених вимог з тих підстав, що заявник перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком. Пенсія, яку отримує заявник - 2200,00 грн., тобто є такою, що відповідає вимогам, встановленим державою для непрацездатних громадян до прожиткового мінімуму, та дозволяє забезпечувати її особисті потреби. Також, зауважили, що заявником до Управління не було надано доказів на підтвердження сумісного проживання з померлим чоловіком. Просять відмовити у задоволенні заявлених вимог в повному обсязі та проводити розгляд справи за відсутності представника Управління.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що з родиною заявника вона знайома давно. Заявник з померлим ОСОБА_2 проживали однією родиною дуже давно, шлюб зареєстрували тільки у 2008 року, проживали разом по АДРЕСА_1 . В 2014 році як переселенці переїхали до м.Сватове Луганської області, де також проживали разом. Померлий ОСОБА_2 працював шахтарем, тому його пенсія була значно більша, ніж у його дружини. У них був спільний бюджет. Коли ОСОБА_2 помер, заявник здійснила його поховання. Після смерті чоловіка заявник скаржилася на важке матеріальне становище, вона не може купити навіть ліки на свою пенсію, кошти відсутні. Перехід на пенсію померлого чоловіка значно покращить становище заявника.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що з 1999 року знає родину ОСОБА_5 , був знайомий з їх дочкою, та був у них в гостях вдома, в квартирі були їхні спільні речі. Підтвердив, що заявник та померлий ОСОБА_2 поводилися як подружжя. В 2014 році донька заявника попросила перевезти батьків з с. Юр`ївка, де вони проживали по АДРЕСА_1 , до м. Сватове. Також він підвозив подружжя ОСОБА_5 до Пенсійного Фонду, до банку, де вони проходили ідентифікацію як переселенці. Йому відомо, що ОСОБА_2 за життя був шахтарем та його пенсія була більша, ніж у заявника. Після смерті ОСОБА_2 його дружина була у відчаї, оскільки чоловік був годувальником в сім`ї.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був чоловіком заявника по справі ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 05 травня 2008 року виконавчим комітетом Білівської селищної ради Лутугинського району Луганської області (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сел. у смт. Юр`ївка Лутугинського району Луганської області чоловік заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер, що підтверджується рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 23 липня 2021 року та копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 23 липня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сватівському району та місту Голубівка Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.10, 15-16).

З копії довідки ВПО № від 18 вересня 2017 року вбачається, що заявник зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8).

ОСОБА_2 як внутрішньо переміщена особа був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією довідки № від 18 вересня 2017 року (а.с. 8, зворот.).

Відповідно до відміток про місце проживання у паспорті громадянина України - зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 (а.с.6, зворот.) та ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 (а.с.7, зворот).

Як вбачається з акту про фактичне проживання з померлим на день його смерті № 6 від 16 липня 2021 року, виданим завідуючим сектору по роботі з територією смт. Юр`ївка, на день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживала ОСОБА_1 (а.с. 13).

Згідно акту про фактичне місце проживання особи на території Сватівської міської ради від 10.09.2021 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.18).

Відповідно до довідки про доходи № 2992 6399 7795 1634, від 23.07.2021 року, виданої Білокуракинським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України у Луганській області, ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію за віком: розмір пенсії з серпня 2020 року по лютий 2021 року становить 2100,00 грн., з березня 2021 року по липень 2021 року- 2200 грн. (а.с. 12).

Згідно довідки (вих. № 32 від 21.10.2021 року) ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управліні ПФУ Білокуракінське об`єднане управління ПФУ і отримала пенсію за віком за жовтень 2021 року у розмірі 2200 грн. (а.с.40).

Чоловік заявника ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Управліні ПФУ Білокуракінське об`єднане управління ПФУ та отримував пенсію за віком: з травня 2016 року по листопад 2016 року у розмірі по 3490,00 грн., з грудня 2016 року по квітень 2017 року по 3841,00 грн., з травня 2017 року по вересень 2017 року по 4036,00 грн., з жовтня 2017 року по грудень 2018 року по 6256,02 грн., з січня 2019 року по лютий 2019 року по 6280,32 грн., з березня 2019 року по червень 2019 року по 7210,55 грн., з липня 2019 року по листопад 2019 року по 7246,73 грн., з грудня 2019 року по квітень 2020 року по 7286,69 грн., з травня 2020 по червень 2020 року по 7990,93 грн., з липня 2020 року по листопад 2020 року по 8030,89 грн., з грудня 2020 року по лютий 2021 року по 806167 грн., з березня 2021 року по травень 2021 року по 8843,38 грн., що підтверджується довідкою № 33 від 21.10.2021 року (а.с. 37-39).

Таким чином, пенсія померлого чоловіка ОСОБА_2 була в декілька разів вища за пенсію заявника та була основним джерелом засобів для існування та проживання заявника ОСОБА_1 .

Згідно відповіді № 1200-0202-8/30763 від 18.08.2021 року відділу обслуговуванння громадян № 10 (сервісний центр) Управління обслуговування грромадяг Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області заявнику було роз`яснено про порядок призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, та запропоновано надати документ про перебування на утриманні померлого годувальника або в судовому порядку встановити факт перебування на утриманні померлого годувальника (а.с. 17).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

За змістом ч. 2, 3 вказаної статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 5.11.2005 N 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Стосовно доводів представника Головного управління ПФУ в Луганській області про недоведеність факту постійного проживання, перебування заявника на утриманні її чоловіка та надання ним допомоги, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів для існування, суд зазначає наступне.

За змістом частини другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, і сім`я створюється на підставі, зокрема шлюбу.

Акт про фактичне проживання з померлим на день його смерті № 6 від 16 липня 2021 року, виданий за місцем проживання заявника та її померлого чоловіка, тобто на тимчасово непідконтрольній українській владі території та завірений печаткою організації, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України, містить в собі відомості про спільне проживання подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_2 за однією адресою.

Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься в акті про фактичне місце проживання з померлим, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до національного законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення, і з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду відомості, що містяться у вказаному акті, беруться до уваги разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємному зв`язку.

Розмір доходів заявника та її померлого чоловіка свідчить про те, що саме пенсія чоловіка була основним та постійним засобом існування сім`ї, а відтак слугувала його дружині основоположним і систематичним джерелом грошової допомоги зі сторони чоловіка, який за життя взяв на себе обов`язок по її утриманню.

Також у судовому замсіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтвердили те, що заявник з померлим чоловіком проживали однією родиною, вони вели спільне господарство, у них був спільний бюджет. Пенсія померлого була значно більша, ніж у заявника. Після його смерті заявник стикнулася з важким матервальним становищем, оскільки померлий був годувальником у сім`ї.

Аналіз вищенаведених норм законодавства в контексті зазначених обставин справи дає підстави дійти такого висновку, що законодавством про пенсійне забезпечення визначено, що непрацездатними членами сім`ї, які мають право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, вважаються, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону. Отже, необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною статтею та знаходження їх на утриманні померлого.

Така ж позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

Згідно п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 5.11.2005 N 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з померлим чоловіком та встановлення факту перебування заявника на утриманні чоловіка ОСОБА_2 зазначила, що оскільки вона з померлим чоловіком були зареєстровані за різними адресами, їй було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника, тому для встановлення вказаного факту звернулася до суду.

Враховуючи викладене, беручи до уваги значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінивши докази у їх сукупності та встановивши, що допомога, яка надавалась заявнику ОСОБА_1 її чоловіком ОСОБА_2 була для неї хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд приходить до висновку, що факти, про встановлення яких просить заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту постійного сумісного проживання та факту перебування на утриманні має для заявника юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Таким чином, суд вважає за можливе встановити факт сумісного проживання та перебування ОСОБА_1 на утримані її чоловіка ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 263-265, 294, 315, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання та перебування на утриманні задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки смт. Юр?ївка Лутугинського району Луганської області, РНОКПП НОМЕР_3 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцем с. Н-Мансуркіне Похвістневського району Куйбишевської області, за адресою: АДРЕСА_1 , та встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду безпосередньо. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 04 листопада 2021 року.

Суддя Т.А.Бурдун