Справа № 490/7321/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., представника позивача Управління Служби безпеки України в Миколаївській області - Олійника Ярослава Юрійовича, відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвоката Сафронова Юрія Івановича, розглянувши у підготовчому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою Управління Служби безпеки України в Миколаївській області до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про відшкодування збитків, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовною заявою Управління Служби безпеки України в Миколаївській області до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про відшкодування збитків.

В підготовчому засіданні на обговорення поставлено питання про закриття провадження у справі щодо вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , оскільки позовна заява в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача Управління Служби безпеки України в Миколаївській області - Олійник Я.Ю. та представник відповідачів відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвокат Сафронов Ю.І., зазначили що провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підлягає закриттю, оскільки спір стосується питань, які виникли під час проходження останніми публічної служби, зазначені особи проходили військову службу на відповідних посадах у позивача.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , у вирішенні питання поклалися на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому, частиною 1 статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З 01 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України), який визначив повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, невідємним критерієм розмежування справи, що розглядається за правилами цивільного судочинства від справи, що розглядається за правилами адміністративного провадження є характер спірних правовідносин та підстави, з яких заявлено позов.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач предявляє наступну позовну вимогу: стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача за нанесення майнової шкоди 117623 гривень. При цьому, зі змісту позовної заяви вбачається, що шкода була завдана під час виконання відповідачами службових обов`язків.

Відповідно до пункту 1 розділу 1 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України №243/95-ВР з відповідними змінами від 21.12.2000 року ( далі Положення), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, порядок, умови та підстави відповідальності військовослужбовців за матеріальну шкоду, заподіяну ними під час виконання службових обовязків, визначення її розміру регулюються цим Положенням.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони (далі - особи).

Відповідно до статтей 19 та 20 Закону України "Про службу безпеки України", кадри Служби безпеки України складають: співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби. Порядок обліку кадрів Служби безпеки України затверджується Головою Служби безпеки України.

Умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками-військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.

При цьому, пунктом 2 частини 1 статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України надано визначення поняттю "публічна служба", це - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, спір з приводу стягнення збитків, завданої особою державі під час проходження військової служби, є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були військовослужбовцями та проходили військову службу у позивача, при цьому збитки позивачу були завдані під час виконання ними службових обов`язків.

Статтею 20 ЦПК України встановлено, що не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі за позовом Управління Служби безпеки України в Миколаївській області до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про відшкодування збитків, в частині вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , оскільки вимоги щодо відшкодування шкоди, яка була завдана вказаними особами під час виконання службових обов`язків, мають розглядатися в порядку встановленому КАС України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 255, 258-261, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за позовом Управління Служби безпеки України в Миколаївській області до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про відшкодування збитків, в частині вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Ухвала суду набирає законної сили в порядку встановленому статтею 261 ЦПК України та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Саламатін