РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року

м. Рівне

Справа № 565/105/21

Провадження № 22-ц/4815/1027/21

Рівненський апеляційний суд в складі суддів:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів : Шимків С. С.,

Хилевича С. В.,

секретар судового засідання: Пиляй І. С.

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачі - Комунальне підприємство «Управляюча компанія «Житлокомунсервіс» Вараської міської ради Рівненської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Управляюча компанія «Житлокомунсервіс» Вараської міської ради Рівненської області на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 квітня 2021 року ухвалене м. Вараш у складі судді Бренчук Г. В. 27 квітня 2021 о 14:07, повний текст складено 05.05.2021,

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувася до суду з позовом до Комунального підприємства «Управляюча компанія «Житлокомунсервіс» Вараської міської ради (далі КП «УК «Житлокомунсервіс» ВМР) в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 22 грудня 2020 року № 58-к про звільнення його з роботи, поновити на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обгрунтування позовних вимог вказував, що порушень трудової дисципліни не допускав, а попередні накази № 116 від 01.12.2020 року, № 119-к від 09.12.2020 року, № 120-к від 14.12.2020 року, № 124 -к від 17.12.2020р. про оголошення йому догани є незаконним, винесеними роботодавцем без будь-яких на те підстав.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «УК «Житлокомунсервіс» ВМР задоволено. Визнано незаконними дії КП «УК «Житлокомунсервіс» ВМР щодо безпідставного звільнення ОСОБА_1 за п.3 ст.40 КЗпП України. Визнано незаконним та скасовано наказ КП «УК «Житлокомунсервіс» ВМР від 22 грудня 2020 року № 58-к. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора КП «УК «Житлокомунсервіс» ВМР. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 101 185 грн. 88 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 908 грн. 00 коп. судового збору. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що у наказах про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а також у наказі про припинення трудового договору відповідач не зазначив, в чому конкретно проявилось порушення трудових обов`язків, а, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у поcтанові № 499/78/17-ц від 16 січня 2019 року, при оспоренні до суду наказу про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України суд зобов`язаний перевірити правильність накладення дисциплінарних стягнень, які враховані при звільненні, незалежно від того, чи оскаржувався кожен наказ окремо в установлений законом строк.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, Комунальне підприємство «Управляюча компанія «Житлокомунсервіс» Вараської міської ради оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок суду першої інстанції про незаконність звільнення позивача з роботи, суд не з`ясував усі обставини справи. На думку суду оформлення акту приймання-передачі матеріальних цінностей, в тому числі двох печаток, давало право ОСОБА_1 керувати підприємством, здійснювати юридично значимі дії та не виконувати взяті на себе зобов`язання директора. Суд помилково вказав, що у наказі від 22 грудня 2020 року № 58-к не зазначено в чому саме полягає перевищення службових повноважень позивачем. Не враховано заперечення відповідача, дані у суді першої інстанції. Судом встановлено, що з 13.10.2020 року по 27.10.2020 року ОСОБА_1 без належних на те повноважень здійснював управління підприємством, що свідчить про перевищення ним посадових обов`язків. Посадова інструкція, на яку посилається суд, не містить жодного посилання щодо управління підприємством заступником директора. Позивач навмисно приховав службову інформацію від головного інженера та директора про надходження вимоги Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету, не виконав цю інформацію. Доповідні записки позивача не містять належної інформації по фактах вчинення правопорушень, в них зазначено тільки норми законодавства. Судом не надано оцінки тим порушенням, за які на ОСОБА_1 наказами директора № 116 від 01.12.2020 року, № 119-к від 09.12.2020 року, № 120-к від 14.12.2020 року, № 124 -к від 17.12.2020р. накладено дисциплінарні стягнення. Відповідно до наказу про прийняття позивача на роботу передбачено, що працівник зобов`язується точно, своєчасного сумлінно виконувати свої обов`язки. Посилання суду на те, що службове розслідування не проводилось та відповідний акт не складався є безпідставним, оскільки такі дії роботодавця не врегульовані жодним нормативним актом. Суд безпідставно стягнув із підприємства судовий збір. Покликаючись на незаконність ухваленого рішення судом першої інстанції, з порушенням матеріального та процесуального законодавства, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмовити у задоволенні позовних вимог.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, у зв`язку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено: ОСОБА_1 з 11 лютого 2019 року працював на посаді заступника директора з економічно - правових питань КП «УК «Житлокомунсервіс» ВМР відповідно до безстрокового трудового договору № 410 від 08 лютого 2019 року.

Наказом № 116-к від 01 грудня 2020 року за невиконання розпорядження директора КП «УК «Житлокомунсервіс» ВМР Кот І. С. № 07-Р від 23.11.2020 р. ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни.

Наказом № 119-к від 09 грудня 2020 року ОСОБА_1 оголошено догану. В наказі зазначено: за неналежне виконання посадових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, яке полягає у відмові ознайомитись з наказом по підприємству №27-ОД від 25.11.2020 року, що свідчить про халатне, безвідповідальне відношення до своїх посадових обов`язків та є навмисне ігнорування наказів(розпоряджень) директора підприємства, негативно впливає на трудову дисципліну всього колективу.

Відповідно до наказу № 120-к від 14 грудня 2020 року ОСОБА_1 оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, невиконання розпоряджень директора КП «УК «Житлокомунсервіс» ВМР № 09-Р від 30.11.2020 року та № 10-Р від 03.12.2020 року про надання звіту про вчинені дії щодо стягнення дебіторської заборгованості з боржників за наданні послуги.

Згідно наказу № 124-к від 14 грудня 2020 року за неналежне виконання посадових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, невиконання резолюції директора КП «УК «Житлокомунсервіс» ВМР та ненадання інформації на запит міського голови за № 1358/02.-28/05 від 30 листопада 2020 року ОСОБА_1 оголошено догану.

Відповідно до наказу директора КП «УК «Житлокомунсервіс» ВМР № 58-к від 22 грудня 2020 року позивача звільнено з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України у зв`язку з систематичним невиконанням трудових обов`язків. В наказі зазначено:

«- не надав інформацію зазначену у вимозі Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 440 В від 16 жовтня 2020 року в строки визначені у вимозі, а саме до 30 жовтня 2020 року;

- навмисно приховував службову інформацію (не повідомив) про надходження вимоги Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 440 В від 16 жовтня 2020 року від головного інженера (в.о. головного інженера) та директора підприємства;

- в період з 12 жовтня 2020 року по 27 жовтня 2020 року діяв від імені підприємства з перевищенням своїх службових (посадових) повноважень (прав та обов`язків).

Зазначене вище є грубим порушенням трудової дисципліни, а саме перешкоджання іншим працівникам у виконанні їхніх трудових обов`язків та нормальній роботі підприємства.

Дані порушення свідчать про халатне, безвідповідальне відношення до виконання своїх посадових обов`язків передбачених посадовою інструкцією та правилами внутршнього трудового розпорядку підприємства заступником директора КП «УК «Житлокомунсервіс» ВМР ОСОБА_1 .

Порушення трудової дисципліни заступником директора ОСОБА_1 неодноразово вчинялися і раніше, за що відповідно до наказів № 116-к від 01 грудня 2020 року «Про оголошення догани», № 119-к від 09 грудня 2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника директора ОСОБА_1 », № 120-к від 14 грудня 2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника директора ОСОБА_1 », № 124-к від 17 грудня 2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника директора ОСОБА_1 » до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани».

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вірно вказав, що, звільняючи ОСОБА_1 за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, відповідачем, як роботодавцем, не зазначено вчинення позивачем без поважних причин конкретного дисциплінарного проступку, тобто не підтверджено факт того, що він допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, яке носило систематичний характер.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

У частині першій статті 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначений статтею 149 КЗпП України. За правилами вказаної статті до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що при звільненні працівника за систематичне порушення трудової дисципліни, яке є заходом стягнення, необхідною умовою такого звільнення є вчинення ним конкретного дисциплінарного проступку, тобто він допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, що носило систематичний характер, а за попереднє порушення трудової дисципліни до такої особи застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, які не втратили юридичної сили за давністю й не зняті.

Отже, до юридичних фактів, які підлягають встановленню при вирішенні спору про законність звільнення з вищевказаних підстав, відноситься обставина про те, чи мав місце дисциплінарний проступок під час раніше застосованих заходів дисциплінарного чи громадського стягнення.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що за передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Позивач, оспорюючи звільнення з роботи, посилався на те, що за положеннями посадової інструкції заступника директора КП «УК «Житлокомунсервіс» ВМР від 31 грудня 2019 року, трудового договору № 410 від 08 лютого 2019 року та наказу директора КП «УК «Житлокомунсервіс» ВМР № 27-од «Про затвердження організаційно-функціональної структури КП «УК «Житлокомунсервіс» ВМР від 25 листопада 2020 року подання інформації та аналізу здійснення обліково-статистичної роботи, узагальнень роботи, довідок про роботу із зазначених питань - не входить в завдання та обов`язки заступника директора, а здійснюється відповідальними особами підприємства відповідно до їх посадових інструкцій. Щодо вимоги Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 63-02/4402В від 16 жовтня 2020 року позивач зазначає, що виконав усі необхідні дії щодо порядку отримання, реєстрації в Журналі реєстрації вхідної кореспонденції та доведення відповідальним особам для виконання з накладенням на вимозі резолюції «До виконання у термін до 29 жовтня 2020 року із зазначенням переліку осіб, володільців інформації». Відповідальними особами за надання інформації, відповідно до посадових інструкцій станом на 30 жовтня 2020 року були юрисконсульт, документознавець, директор.

У позовній заяві ОСОБА_1 навів обґрунтування незаконності наказів про накладення на нього дисциплінарних стягнень у вигляді догани, які передували наказу про звільнення.

Щодо незаконності наказу № 116-к від 01 грудня 2020 року позивач вказував, що про існування розпорядження директора КП «УК «Житлокомунсервіс» ВМР № 07-р від 23 листопада 2020 року йому не було відомо та ніхто під підпис його не повідомляв. Наголошує, що в період з 28 жовтня 2020 року по 25 листопада 2020 року включно перебував на амбулаторному лікуванні.

Наказ № 119-к від 09 грудня 2020 року вважає безпідставним, необгрунтованим та таким, що суперечить чинному законодавству України, оскільки про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. На дату 07 грудня 2020 року позивач не ознайомлювався про такі зміни з наказом про зміну істотних умов праці у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та не був персонально попереджений про дату таких змін (не пізніше ніж за два місяці до змін).

Незаконність наказу № 120-к від 14 грудня 2020 року обґрунтував тим, що відповідно до положень посадової інструкції заступника директора 34-ПІ- КП «УК «ЖКС» ВМР від 31 грудня 2019 року, трудового договору № 410 від 08 лютого 2019 року, наказу директора КП «УК «Житлокомунсервіс» ВМР № 27-од «Про затвердження організаційно-функціональної структури КП «УК «Житлокомунсервіс» ВМР від 25 листопада 2020 року подання звіту та аналізу здійснення обліково-статистичної роботи, не входить в завдання та обов`язки заступника директора, а здійснюється відповідальними особами, в даному випадку - юрисконсультом підприємства, а тому позивач не в змозі особисто володіти ти здійснювати обробку даної інформації, а лише може її витребувати у працівників підприємства (у законний спосіб).

Позивач вважає безпідставним, необгрунтованим та таким, що суперечить чинному законодавству України наказ № 124-к від 14 грудня 2020 року, оскільки не відмовлявся надати інформацію на лист виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області № 1358/02.-28/05 від 30 листопада 2020 року, а лише письмово зауважив, що надання неповної або недостовірної інформації та/або відмова в наданні запитуваної інформації (як вимагалось в резолюції) є грубим порушенням чинного законодавства, зокрема Закону України «Про доступ до публічної інформації», внаслідок чого посадова особа може підлягати адміністративній відповідальності, яка передбачена статтею 212-3 КУпАП.

Аргументи позовної заяви ОСОБА_2 підтверджені належними та допустимими доказами, які суд першої інстанції дослідив, дав їм належну правову оцінку і прийняв законне та обґрунтоване рішення.

На спростування вказаних обґрунтувань позивача, відповідач не надав жодних переконливих доказів, які спростовували б вимоги позову, у своїх запереченнях послався на Статут підприємства, Посадову інструкцію заступника директора 34-ПІ- КП «УК «ЖКС» ВМР від 31 грудня 2019 року, в п. 1 і п. 2 розділу ІІ якої зазначено, що заступник директора зобов`язаний дотримуватись вимог цієї посадової інструкції, вимог чинного законодавства України, а також знати та дотримуватися внутрішнього трудового розпорядку підприємства. На п. 2.2. трудового договору № 410 від 08 лютого 2019 року, згідно якого працівник зобов`язується точно, своєчасно і в повному обсязі виконувати всі покладені на нього трудові обов`язки, сумлінно виконувати всі вказівки і розпорядження адміністрації роботодавця, дотримуватися трудової дисципліни і правил внутрішнього трудового розпорядку, а відповідно до п.п. 1, 4 п.3.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку КП «УК «Житлокомунсервіс» ВМР працівники зобов`язані дбайливо і сумлінно виконувати покладені на них трудові обов`язки, неухильно дотримуватися правил трудової дисципліни, утримуватися від дій, що перешкоджають іншим працівникам виконувати їхні трудові обов`язки, вживати заходів, спрямованих на усунення причин та умов, що перешкоджають нормальній роботі КП «УК «Житлокомунсервіс» ВМР, негайно інформувати про такі обставини керівника.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем, як роботодавцем, не зазначено, яке саме систематичне невиконання трудових обов`язків було допущено позивачем та в чому це виявлялося.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд не звернув уваги на те, що наказ про звільнення позивача з роботи є законним, у ньому вказані усі порушення, допущені працівником, які мали систематичний характер, до позивача застосовувалися заходи дисциплінарного впливу, які виявилися безрезультатними, є необґрунтованими, оскільки судом дана належна правова оцінка цьому наказу і правильно зазначено, що з його змісту не вбачається допущення ОСОБА_1 конкретних порушень посадових обов`язків.

Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що накази, які передували звільненню, не оспорені та є чинними, безпідставні, оскільки при оспоренні до суду наказу про звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України суд зобов`язаний перевірити всі накази про накладення дисциплінарного стягнення, які ввійшли в систему для звільнення, незалежно від того, чи оскаржувався кожен наказ окремо в установленому законом порядку. Лише правомірно накладені стягнення можуть ураховуватись і бути підставою для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Інші доводи апеляційної скарги оскаржуваного рішення не спростовують і на його законність не впливають.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 137, 141, 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Управляюча компанія «Житлокомунсервіс» Вараської міської ради відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2021 року.

Головуючий Н. М. Ковальчук

Судді: С. В. Хилевич

С. С. Шимків

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Рівненського апеляційного суду Ковальчук Н. М.

21 жовтня 2021 року