КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9498/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.,

при секретарі Кузьмич Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гречана Руслана Тарасівна, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки та запису про реєстрацію права власності,

за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Матійчук Г.О.,-

встановив:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Просив: визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Р.Т. від 08.10.2018 року № 43404550 про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , за АТ «Укрсоцбанк»; скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності №28288193, запис про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером: 000 - квартири АДРЕСА_2 ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі іпотечного договору № 02-10/1541, укладеного між позивачем та АТ «Укрсоцбанк», банк звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, внаслідок чого 03 жовтня 2018 року право власності на квартиру було зареєстровано банком.

Позивач вважає, реєстрація права власності на квартиру відбулась незаконно. Документи, на підставі яких відбувалася державна реєстрація, не відповідали вимогам ст.ст. 35, 37 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 18, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та обтяжень.

Крім того, позивач зазначає, що задоволення відповідачем забезпеченої іпотекою вимоги по договору кредиту шляхом набуття права власності на предмет іпотеки відбулося поза межами строку, встановленого ст. 25 ЦК України.

Позивач також зазначив, що між ним та банком не було укладено окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, у разі позасудового врегулювання спору.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Руслани Тарасівни від 08 жовтня 2018 року, індексний номер 43404550, про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , за акціонерним товариством «Укрсоцбанк», ідентифікаційний код 00039019.

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер запису про право власності: 28288193, запис про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером: 000 - квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто з акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 536,80 грн.

В апеляційній скарзі представник АТ «Альфа-Банк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що апеляційна скарга необґрунтована, а рішення суду є законним.

У судовому засіданні представник АТ «Альфа-Банк» вимоги апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що рішення про державну реєстрацію прийнято приватним виконавцем всупереч вимог закону, оскільки боржнику та іпотекодавцю не було вручено повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.

Встановлено, що 02 червня 2006 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №10-29/2070.

Сума кредиту: 190 650,00 дол. США.

Процентна ставка: 12,0 % річних.

Цільове призначення: поточні потреби.

Кінцевий термін погашення заборгованості: до 01 червня 2016 року.

02 червня 2006 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 02-10/1541, за умовами якого в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно п. 1.3. іпотечного договору, заставна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 3 414 810,00 грн.

Відповідно до п. 4.5 договору іпотеки, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду; або на підставі виконавчого напису нотаріуса; або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

26 вересня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» направило ОСОБА_1 вимогу (в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку») у тридцяти денний строк з дня отримання вимоги, усунути порушення умов договору кредиту та погасити заборгованість перед банком у розмірі 282 333,56 дол. США та пеню у розмірі 1 983 280, 78 грн. У випадку непогашення заборгованості, банком буде звернуто стягнення на майно, що було передано в іпотеку, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Вимога банку отримана ОСОБА_1 29 вересня 2017 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення. (том 1 арк 217).

03 жовтня 2018 року державним реєстратором - приватним нотаріусом КМНО Гречаною Р.Т. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43404550 та зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк» право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що реєстрація права власності на квартиру відбулась незаконно. Між позивачем та банком не було укладено окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Надана банком вимога підписана представником відповідача, який є відмінною особою від підписання іпотечного договору, повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки позивач не отримував.

Крім того, позивач зазначає, що трирічний строк позовної давності по стягненню заборгованості по договору кредиту сплинув 25 червня 2012 року, а тому набуття банком права власності на предмет іпотеки, відбулося поза межами строків позовної давності.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка діяла на момент укладення іпотечного договору) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до положень ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка діяла на момент укладення договору іпотеки) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання, є правовою підставою для реєстрації права вланості іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Згідно ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, на розгляд державному реєстратору - приватному нотаріусу КМНО Гречаній Р.Т. було надано: заява № 30431282 від 03 жовтня 2018 року; іпотечний договір № 02-10/1541 за реєстровим № 2011; копія вимоги про усунення порушень основного зобов`язання № 08.305-186/3129 від 25 вересня 2017 року; копія опису вкладення у цінний лист № 001 від 26 вересня 2017 року; копія фіскального чеку № 3634 від 26 вересня 2017 року; копія повідомлення про вручення поштового відправлення № 001; інформаційну довідку КВ-2018 № 37235 КП «Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 24 вересня 2018 року про належність квартири на праві власності ОСОБА_1 .

Встановлено, що 26 вересня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» направило ОСОБА_1 вимогу (в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку») про усунення порушення умов договору кредиту.

У вимозі зазначено, що у випадку непогашення заборгованості, банком буде звернуто стягнення на майно, що було передано в іпотеку, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.

Вимога банку отримана ОСОБА_1 29 вересня 2017 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення (том 1 арк 217).

Згідно пункту 106 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документу, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.

Враховуючи вищенаведені Правила, слід дійти висновку, що вимога банку від 26 вересня 2017 року отримана особисто ОСОБА_1 - 29 вересня 2017 року.

У судовому засіданні 22 вересня 2021 року колегією суддів оглянуто оригінал зворотнього повідомлення про вручення вимоги банку.

Вимога банку про усунення порушень виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 не виконана.

Будь-яких заперечень щодо розміру заборгованості ОСОБА_1 не було заявлено. Розмір заборгованості боржником не оспорено.

Реєстрація права власності на предмет іпотеки за банком здійснена державним реєстратором 03 жовтня 2018 року.

Отже, підстави вважати, що державним реєстратором проведено реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк» за відсутності необхідних для оскаржуваної реєстрації прав документів, передбачених пунктом 61 Порядку № 1127, а саме не додано документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-го строку з моменту отримання боржником/іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя відсутні.

Протилежний висновок суду є помилковим.

Посилання позивача на те, що між ним та банком не було укладено окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя, колегія суддів відхиляє, оскільки договір іпотеки від 02 червня 2006 року містить застереження, яке надавало банку право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у спосіб, встановлений ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Посилання позивача на пропущення строку позовної давності є безпідставним, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснено не у судовому порядку.

Оскільки судом встановлено, що іпотекодержатель надав реєстратору усі необхідні документи для здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» підлягає стягнення судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 306 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гречана Руслана Тарасівна, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки та запису про реєстрацію права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 306 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 25 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г.Музичко

В.І. Олійник