ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1493/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/1191/20 Категорія: Опалинська О. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 9 червня 2021 року, ухваленого у складі судді Опалинської О.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора виконавчого комітету Смілянської міської ради Миколенко Тараса Олександровича, Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, скасування державної реєстрації права власності та запису, -

в с т а н о в и в :

В квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного реєстратора виконавчого комітету Смілянської міської ради Миколенко Тараса Олександровича, Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, скасування державної реєстрації права власності та запису.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що на підставі акту приймання-здачі від 12 квітня 2003 року арбітражний керуючий ВАТ «Смілянський завод «Металіст» Пащенко О.О. передав, а виконуючий обов`язки голови Правління ВАТ «Смілянський завод «Металіст» Колесник A.B. прийняв майно, яке залишилось внаслідок реалізації ліквідаційної маси банкрута, а саме:

- будівлю адміністративного корпусу інв. №010001;

- будівлю виробничого корпусу №1, інв. №010002;

- будівля парової котельні, інв. №01009;

- ворота в`їздні металеві, інв. №02001;

- трансформаторну підстанція ТП-119, інв. №041369;

- під`їздні шляхи (замощення), інв. №020007.

Рішенням Черкаської обласної ради від 24 квітня 2003 року № 8-9 вказане майно вирішено передати з комунальної власності Черкаської облдержадміністрації в комунальну власність територіальної громади м. Сміла.

Рішенням Смілянської міської ради від 19 червня 2003 року №9 вирішено прийняти у комунальну власність міста Сміла майно ВАТ «Смілянський завод «Металіст».

На підставі актів-приймання передачі від 01 липня 2003 року вказане майно, включаючи спірну трансформаторну підстанцію, передано на баланс відділу комунальної власності та господарського аналізу виконавчого комітету Смілянської міської ради.

02 вересня 2005 року виконавчий комітет Смілянської міської ради видав на вказаний об`єкт нерухомого майна свідоцтво про право власності, зареєстроване в Смілянському виробничому підрозділі ЧООБТІ за реєстровим №414.

Згідно договору купівлі-продажу комунального майна посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. 07 жовтня 2005 року за реєстровим №5153, представництво Фонду державного майна України м. Сміла зобов`язалось на підставі акта приймання-передачі передати у власність ТОВ «СТРОЙ-KA» частину нежитлових будівель по АДРЕСА_1 , до складу якого входить цех по виготовленню посуду під літ. «В-1вв1» загальною площею 2778,9 кв.м.

За актом №5 передачі цілісного майнового комплексу колишнього заводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від 11 жовтня 2005 року продавець передав, а покупець прийняв наступне майно: будівлю виробничого корпусу (цех по виготовленню посуду) «В-1вв1», площею 2731,70 кв.м; приміщення трансформаторної підстанції площею 47,2 кв.м; ворота виїздні металеві; ворота в`їздні.

Згідно договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу Новіковим І.М. 03 жовтня 2007 року зареєстрованого за реєстровим № 7736 ТОВ «СТРОЙ-KA» продало, а позивач купила частину комплексу нежитлових будівель - цех по виготовленню посуду, загальною площею 2778,9 кв.м, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 .

Згідно акта передачі частини комплексу нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 від 04 жовтня 2007 року, у власність позивача перейшло наступне майно: будівля виробничого корпусу (цех по виготовленню посуду) «В-І вв», площею 2 731,70 кв.м, ворота виїздні металеві, ворота в`їздні та в тому числі спірне приміщення трансформаторної підстанції площею 47,2 кв.м.

Належному позивачу об`єкту нерухомого майна присвоєна нова адреса - АДРЕСА_2 .

16 грудня 2007 року виконавчим комітетом Смілянської міської ради позивачу було видано свідоцтво про право власності на цех по виготовленню посуду під літ. «В-І вв1» площею 2 778,9 кв.м. Право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна було зареєстровано за позивачем в Реєстрі прав на нерухоме майно 18 січня 2008 року.

Згідно інвентаризаційної справи і експлікації внутрішніх площ будівлі під літ. «В-І» площа цеху посуду становить 2 778,9 кв.м включаючи площу 47,2 кв.м спірної трансформаторної підстанції.

Проте позивачу стало відомо, що 18 листопада 2016 року на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області Миколенка Т.О., індексний номер 32976538, право власності на належне їй приміщення трансформаторної підстанції площею 47,2 кв.м. було зареєстровано за ПАТ «Черкасиобленерго».

При цьому, на підставі довідки управління архітектури від 04 серпня 2008 року №18 право власності було зареєстроване на вказаний об`єкт нерухомого майна за новою адресою, а саме: АДРЕСА_3 .

Таке рішення державним реєстратором прийнято з порушенням, оскільки не було запитано від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію необхідну для проведення державної реєстрації прав.

Проте, оскаржуваним рішенням державного реєстратора від 16 грудня 2016 року №32976538 за ПАТ «Черкасиобленерго» зареєстровано право власності на трансформаторну підстанцію ТП- 119, інв. №041369, що є частиною будівлі цеху по виготовленню посуду під літ. «В-І вв1» загальною площею 2 778,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку раніше зареєстроване за позивачем.

Листом виконавчого комітету Смілянської міської ради від 19 серпня 2014 року позивача повідомлено, що згідно рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради №1199 від 25 грудня 2008 року «Про затвердження порядку надання та зміни адресної нумерації об`єктам нерухомості м.Сміла», чергового адресного плану міста, будівлі ЗТП №119, що знаходиться на території колишнього заводу « Металіст » за адресою АДРЕСА_4 , призначено адресу: вулиця Ржевського 9/8.

Позивач також вказує, що державний реєстратор не перевірив обсяг зареєстрованого за позивачем права власності на будівлю цеху по виготовленню посуду під літ. «В-І вв1»» загальною площею 2778,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 і не встановив чи входить спірний об`єкт до складу належного позивачу майна.

Вважає, що на підставі незаконно проведеної інвентаризації і незаконно виданої довідки про присвоєння належному позивачу об`єкту нерухомого майна іншої адреси ПАТ «Черкасиобленерго» порушивши право власності позивача , здійснило реєстрацію права власності за собою.

При цьому зауважує, що передача спірного майна ПАТ «Черкасиобленерго» відбулась незаконно оскільки вказаний об`єкт нерухомого майна не належав Міністерству енергетики та вугільної промисловості, а перебував у Черкаській обласній комунальній власності.

Перелік нерухомого майна, затверджений 02 квітня 2003 року заступником Державного секретаря Мінпаливенерго України Тітенком С.М. є одностороннім документом, при тому, що передача майна ПАТ «Черкасиобленерго» не підкріплена доказами належності спірного об`єкта нерухомості до державної власності станом на момент такої передачі.

Трансформаторна підстанція є обладнанням, а не будівлею чи спорудою. Зауважила, що законодавством не передбачено, що невід`ємною частиною трансформаторної підстанції є будівля або приміщення, в якому розташоване обладнання трансформаторної підстанції.

На підставі викладеного позивач просила суд визнати протиправним і скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на приміщення трансформаторної підстанції за адресою: АДРЕСА_3 від 16 грудня 2016 року, індексний номер 32976538, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області Миколенком Т.О. та скасувати державну реєстрацію права власності і запис про неї за №18086033 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на приміщення трансформаторної підстанції за адресою: АДРЕСА_3 за ПАТ «Черкасиобленерго» проведену державним реєстратором виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області Миколенком Т.О. на підставі рішення від 16 грудня 2016 року, індексний номер 32976538.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 9 червня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що будівля ЗТП №119 м.Сміла з інвентарним номером 00738 була передана у власність ВАТ «Черкасиобленерго» раніше, ніж придбала ОСОБА_1 у 2007 році нежитлову будівлю-цех по виготовленню посуду площею 2778.9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Крім того як вбачається з договору купівлі-продажу частини комплексу нежитлових будівель-цех по виготовленню посуду від 3 жовтня 2007 року, а також акту передачі частини комплексу нежитлових будівель-цех по виготовленню посуду від 4 жовтня 2007 року, не передано приміщення трансформаторної підстанції ЗТП №119, а також не передано технічне обладнання, яке розташоване в ньому.

Державний реєстратор зобов`язаний був перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав на нерухоме майно яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 , право на яке підлягало реєстрації, при цьому підстави для перевірки наявності або відсутності зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , були відсутні, оскільки речові права на дане майно не підлягали державній реєстрації, тому реєстратором вчинені всі необхідні дії для проведення державної реєстрації.

Доказів про присвоєння трансформаторній підстанції, право на яке було зареєстровано за ПАТ «Черкасиобленерго», станом на день прийняття оскаржуваного рішення адреси АДРЕСА_2 позивачем не надано і матеріали справи не містять.

Також суд, з посиланням на ч.ч.4,5 ст.83 ЦПК України, зазначив, що рішенням Смілянського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2019 року, яке набрало законної сили, встановлено, що приміщення трансформаторної підстанції ЗТП №119, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , та приміщення трансформаторної підстанції ЗТП №119, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке на праві приватної власності належить ПАТ «Черкасиобленерго», є одним і тим же приміщенням.

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач у спосіб визначений законом набула право власності на спірне приміщення трансформаторної підстанції площею 47.2 кв.м. Право власності було зареєстровано в реєстрі за позивачем 18 січня 2008 року.

Судом першої інстанції в ухваленому рішенні, щодо набуття права власності позивачем на спірне приміщення, зроблені суперечливі висновки, оскільки зазначено, що позивач не надала доказів набуття права власності, при цьому суд зазначив, що на підставі акту прийому передачі до позивача перейшло серед іншого і приміщення трансформаторної підстанції площею 47.2 кв.м. та зробив висновок, що приміщення трансформаторної підстанції ЗТП №119, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , та приміщення трансформаторної підстанції ЗТП №119, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке на праві приватної власності належить ПАТ «Черкасиобленерго», є одним і тим же приміщенням.

Під час прийняття оспорюваного рішення державним реєстратором, щодо реєстрації права власності, не перевірено всю можливу інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації за різними особами.

Інші доводи апеляційної скарги повторюють підстави позовних вимог, викладені в поданій позовній заяві.

У відзиві на подану апеляційну скаргу ПАТ «Черкасиобленерго» зазначає, що подана апеляційна скарга не містить жодних доказів порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права. Єдиним власником ЗТП - 119 за адресою АДРЕСА_3 є ПАТ «Черкасиобленерго» . Під час реєстрації вказаного права власності державним реєстратором були надані всі необхідні для цього документи.

З вказаних підстав просило в задоволенні поданої апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частинами 1,2 статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Частиною 4 статті 334 ЦК України, в редакції чинній на час укладення позивачем договору купівлі-продажу спірного приміщення, встановлено, що якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно частини 1 статті 657 ЦК України, в редакції чинній на час укладення позивачем договору купівлі-продажу спірного приміщення, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 3 жовтня 2007 року між ТОВ «Строй-ка» та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу частини комплексу нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу Новіковим І.М. та зареєстрованому в реєстрі за №7736, за умовами якого ТОВ «СТРОЙ -КА» продало, а ОСОБА_1 купила частину комплексу нежитлових будівель - цех по виготовленню посуду, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За цим договором була відчужена частина комплексу нежитлових будівель - цех по виготовленню посуду під літ. «В-I вв» площею 2778,9 кв. м (а.с. 9).

Згідно акта передачі частини комплексу нежитлових будівель - цех по виготовленню посуду, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від 04 жовтня 2007 року у власність ОСОБА_1 перейшло наступне майно: будівля виробничого корпусу (цех по виготовленню посуду) «В-I вв-1», площею 2731,70 м.кв.; приміщення трансформаторної підстанції площею 47,2 кв.м.; ворота виїздні металеві; ворота в`їзні (а.с. 10).

Вказаному майну була присвоєна адреса: АДРЕСА_2 і 16 грудня 2007 року виконавчим комітетом Смілянської міської ради Куценко Н.К. було видано свідоцтво про право власності на цех по виготовленню посуду під літ. «В-І вв-1» площею 2778,9 м.кв.(а.с.13)

Право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна було зареєстровано за нею в Реєстрі прав на нерухоме майно 18 січня 2008 року (а.с. 16).

Правомірність набуття права власності позивачем на зазначене майно не є предметом розгляду у даній справі, матеріали справи не містять також доказів, які вказували б на те, що таке право власності позивача було оспорено, незаконність його набуття випливало із закону або було встановлено судом.

На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:32976538 від 16 грудня 2016 року прийнятим державним реєстратором виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області Миколенко Тарасом Олександровичем, 18 листопада 2016 року , за номером запису 18086033 було зареєстровано право власності на будівлю трансформаторної підстанції №119(ЗТП-119), що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 за ПАТ «Черкасиоблененрго».(а.с.184).

Частинами 4,5 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Рішенням Смілянського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Смілянської міської ради та ПАТ «Черкасиобленерго» про визнання права приватної власності на приміщення та технічні засоби, що є невід`ємною частиною приміщення (майна), залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року встановлено, що приміщення трансформаторної підстанції ЗТП №119, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , та приміщення трансформаторної підстанції ЗТП №119, що розташоване за адресою АДРЕСА_3 , яке на праві приватної власності належить ПАТ «Черкасиобенерго» є одним і тим же приміщенням.

Відповідно до п.п.1,2,3 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції на час прийняття оспорюваного рішення, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Частиною 4 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції на час прийняття оспорюваного рішення, встановлено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

З наведених норм права слідує, що державний реєстратор, був зобов`язаний перевірити всю можливу інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації за різними особами.

Доводи реєстратора про те, що він мав перевіряти по реєстрах майно за адресою АДРЕСА_3 , як на таке, речові права на яке підлягали реєстрації, а не на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_2 , є необґрунтованими, оскільки в матеріалах реєстраційної справи міститься довідка від 4 серпня 2008 року №18 Управління архітектури, регулювання забудови та земельних відносин міста, де вказано про призначення адреси АДРЕСА_3 , за змістом якої приміщення трансформаторної підстанції №119 (ЗТП-119) розміщено по АДРЕСА_5 вбудована в будівлю ФОП ОСОБА_1 (а.с.174)

Таким чином реєстратор був обізнаний про те, що зазначена будівля належить позивачу.

Відповідачами в суді першої інстанції було зроблено заяву про застосування строку позовної давності.

Однак позивачем не пропущений строк позовної давності, оскільки реєстрація права власності на оспорюване майно, здійснена у порядку який існував на час набуття права власності, за позивачем не скасована і майно залишилось у володінні позивача.

Тому наявність повторної реєстрації права власності на спірне майно, позбавляє позивача права розпорядження і є триваючим порушенням права власності.

Окрім цього позивач не втрачала зв`язок з майном і з метою захисту порушеного права зверталась в жовтні 2016 року з позовом до суду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі №823/2042/16 зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

З врахуванням вказаного висновку, суд, зазначає, що в цій справі спір виник щодо права власності між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Черкасиобленерго», оскільки реєстратор, не претендує на право власності щодо спірного приміщення, а відтак він є неналежним відповідачем тому в позові до нього слід відмовити.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми права у чинній редакції (яка діяла на час ухвалення судом апеляційної інстанції оскарженої постанови), на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав, як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, правомірними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав.

При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець застеріг, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 21 липня 2021 року у справі №686/19656/19, від 18 листопада 2020 року №154/883/19-ц.

З вказаних підстав позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на приміщення трансформаторної підстанції №119 (ЗТП-119) за адресою АДРЕСА_3 від 16 грудня 2016 року, індексний номер 32976538, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області Миколенком Тарасом Олександровичем, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно приміщення трансформаторної підстанції №119 (ЗТП-119) за адресою АДРЕСА_3 від 18 листопада 2016 року за ПАТ «Черкасиобленерго» та припиненням права власності ПАТ «Черкасиобленерго» на нерухоме майно приміщення трансформаторної підстанції №119 (ЗТП-119) за адресою АДРЕСА_3 .

Суд першої інстанції вказані обставини та норми права не врахував, а тому рішення підлягає скасуванню та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 9 червня 2021 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного реєстратора виконавчого комітету Смілянської міської ради Миколенко Тараса Олександровича, Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, скасування державної реєстрації права власності та запису - задовольнити частково.

Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на приміщення трансформаторної підстанції №119 (ЗТП-119) за адресою АДРЕСА_3 від 16 грудня 2016 року, індексний номер 32976538, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області Миколенком Тарасом Олександровичем.

Скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно приміщення трансформаторної підстанції №119 (ЗТП-119) за адресою АДРЕСА_3 від 18 листопада 2016 року за ПАТ «Черкасиобленерго».

Припинити право власності ПАТ «Черкасиобленерго» на нерухоме майно приміщення трансформаторної підстанції №119 (ЗТП-119) за адресою Черкаська область , м.Сміла, вулиця Ржевська 9/8.

В іншій частині позовних вимог та позовних вимог до Державного реєстратора виконавчого комітету Смілянської міської ради Миколенко Тараса Олександровича - відмовити.

Стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» на користь ОСОБА_1 судові витрати які складаються з судового збору в розмірі 4204 гривни та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 гривень, а всього 11204 гривни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 28 жовтня 2021 року.

Судді