Провадження № 2/643/4661/21
Московський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого Тимош О.М.,
за участю секретаря судового засідання Холод К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
У липні 2021 року ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 грошові кошти за розпискою від 09.04.2021 в розмірі 20 000,00 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 09.04.2021 позивач позичив відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. Факт укладення договору позики підтверджується розпискою, наданою відповідачем ОСОБА_2 позивачу. Відповідно до умов даного договору відповідач зобов`язався повернути позивачу вищезазначену суму до 01.06.2021. Представник позивача стверджує, що розписка від 09.04.2021 написана власноруч відповідачем ОСОБА_2 , відповідає усім необхідним вимогам та містить відомості, що засвідчують факт отримання відповідачем грошових коштів у позивача, зобов`язання відповідача повернути грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн, дату отримання коштів, яка співпадає із датою складання відповідної розписки, а також кінцевий термін повернення боргу. Дана розписка повною мірою підтверджує факт укладання між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 договору позики. Проте взяті на себе зобов`язання з повернення грошових коштів за договором позики від 09.04.2021 відповідач не виконав. Крім того, позивач зазначає про те, що відповідно до приписів чинного законодавства та усталеної практики, розписка, в якій зазначено особисті дані Позикодавця та Позичальника, сума позики, дата надання грошових коштів та дата їх повернення є належним підтвердження укладання договору позики. Факт того, що відповідач ОСОБА_2 не виконав свої зобов`язання з повернення грошових коштів підтверджується тим, що розписка досі знаходиться у Позикодавця.
Посилаючись на ст.525, 526, 530, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою судді 29.07.2021 відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача через канцелярію суду надійшли заяви про долучення оригіналу розписки від 09.04.2021, про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, про підтримання позовних вимог, задоволення позову, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України відповідно до ч.10 ст.187 ЦПК України, та шляхом направлення повісток за останнім відомим місцем проживання, які повернулися з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09 квітня 2021 року відповідно до розписки, позивач позичив відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн (а.с.37).
За умовами розписки від 09.04.2021 «Позичальник» позичив у «Позикодавця» грошові кошти у сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп, позичальник зобов`язується повернути зазначену вище суму не пізніше 01 червня 2021 року.
Відповідач ОСОБА_2 погодився з умовами про строк і порядок повернення позики, що засвідчив підписом у розписці про отримання грошових коштів.
Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
За приписами ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей
Згідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже у судовому засіданні підтверджено, що відповідач отримав у позику 20 000 грн та зобов`язався їх повернути не пізніше 01 червня 2021 року, проте не виконав зобов`язання щодо повернення грошових коштів в передбачені строки, тим самим порушив права та законні інтереси позивача.
Враховуючи вищенаведене, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості за договором позики (боргової розписки) від 09 квітня 2021 року у сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп.
Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі у сумі 908,00 грн.
Керуючись ст.2,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265,273,280-284,289,354,355 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 до користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики від 09 квітня 2021 року у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 до користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за звернення до суду, у сумі 908 гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О.М.Тимош