Справа № 640/4928/15-ц
УХВАЛА

"19" серпня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Черниш О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за поданням Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частки майна в спільній сумісній власності,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся державний виконавець відділу з вказаним поданням, в якому просить визначити частку майна боржника ОСОБА_2 , а саме автомобіля Range Rover, модель Sport Hse, колір чорний, 2006 р.в., № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 р.н. НОМЕР_2 . Вказане подання мотивоване наступним. На виконанні у державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Харків) знаходиться ВП №50095811 з примусового виконання виконавчого листа №640/4928/15-ц виданого 04.02.2016 Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики від 27.01.2014 року у розмірі основного зобов`язання в сумі 45000 доларів США, та відсотків за користування чужими коштами у сумі 7452,76 доларів США, а разом 52452,76 доларів США, що за курсом НБУ становить 1167304,02 грн. 09.02.2016 року було відкрито виконавче провадження, та 02.03.2016 винесено постанову про арешт майна боржника. 02.03.2016 винесено постанову про розшук рухомого майна боржника, а саме автомобілю Range Rover, модель Sport Hse, колір чорний, 2006 р.в., № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 р.н. НОМЕР_2 . 23.09.2016 було затримано транспортний засіб Range Rover, модель Sport Hse, колір чорний, 2006 р.в., № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 р.н. НОМЕР_2 , та проведено його опис, у зв`язку з чим припинено розшук майна боржника. 28.08.2017 року постановою про розшук майна боржника було оголошено розшук автомобілю Range Rover, модель Sport Hse, колір чорний, 2006 р.в., № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 р.н. НОМЕР_2 . 26.04.2019 року на адресу відділу надійшла заява від ОСОБА_4 , в якій він повідомив, що вказаний автомобіль йому передано в заставу у зв`язку з невиконанням боргових зобов`язань ОСОБА_3 за договором позики. Автомобіль Range Rover, модель Sport Hse, колір чорний, 2006 р.в., № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 р.н. НОМЕР_2 належить на праві спільної сумісної власності боржнику ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що і стало підставою для звернення до суду з вказаним поданням.

Заінтересовані особи своїм правом на подання заперечень щодо вказаного подання не скористались.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, повідомлялись у встановленому законом порядку. Державний виконавець в своєму поданні просить провести розгляд за його відсутності. Від представника боржника ОСОБА_2 адвоката Паркулаба А.В. до суду надійшло клопотання про розгляд подання за його відсутності.

Приписи частини 2 ст. 443 ЦПК України не передбачають обов`язку явку учасників судового розгляду, та неявка сторін і заінтересованих осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває ВП №50095811 щодо виконання виконавчого листа №640/4928/15-ц

виданого 04.02.2016 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики від 27.01.2014 року у розмірі основного зобов`язання в сумі 45000 доларів США, та відсотків за користування чужими коштами у сумі 7452,76 доларів США, а разом 52452,76 доларів США, що за курсом НБУ становить 1167304,02 грн., за яким відкрито виконавче провадження.

Судом встановлено, що автомобіль RANGE ROVER 4.4, чорний, 2006 р.в., № куз. НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ВРЕР №1 ГУМВСУ м. Харків 22.03.2011 року.

Як свідчать матеріали справи, 11 червня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладеній договір позики в простій письмовій формі, згідно якого ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_3 грошові кошти в національній валюті України в сумі 595000 грн. (що на день підписання цього договору є еквівалентом суми 50000 доларів США за курсом, встановленим за домовленістю сторін), та позичальник зобов`язувався їх повернути позикодавцю в строк до 31.12.2014 року. Вказаний строк повернення коштів було продовжено до 01.12.2015 року.

В забезпечення виконання позичальником ОСОБА_3 взятих на себе зобов`язань за договором позики, 11.06.2014 року між ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір застави, що був посвідчений ПН ХМНО Руденко О.Є. за реєстр. №1138, відповідно до умов якого останні передали у заставу заставодержателю належний їм на праві спільної сумісної власності автомобіль марки RANGE ROVER 4.4, чорний, 2006 р.в., № куз. НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що належить заставодавцям згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ВРЕР №1 ГУМВСУ м. Харків 22.03.2011 року.

На підставі договору застави, приватне обтяження на спірний транспортний засіб було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 23.12.2014 за №14700978, та діяла по 23.12.2019, що підтверджується витягом від 19.04.2019.

Заборгованість за вказаним виконавчим документом №640/4928/15-ц на даний час залишається не погашеною.

Згідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин п`ятої-шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно з вимогами статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:

1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;

3) наявна письмова згода заставодержателя.

У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернено стягнення на заставлене майно, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 15 частини першої статті 39 цього Закону. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні передбачений статтею 443 ЦПК України, згідно з якою питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

При цьому, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу.

Визначення такої частки не призводить до звуження належних боржнику прав, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності. Крім того, задоволення подання державного виконавця не порушує прав інших співвласників майна, оскільки за ними залишається право власності на нерухоме майно.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 464/2227/17 (провадження № 61-14741св18).

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

Частиною 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

При вирішенні питання суд враховує, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства. При розгляді подання державного виконавця в порядку ст. 443ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки, та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду. Системне тлумачення положень вказаних норм дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, що підлягає саме виділу. Власники, які вважають, що у зв`язку зі зверненням стягнення на майно боржника у випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, порушені їх майнові

права у виконавчому провадженні, у зв`язку з накладенням арешту на майно, мають право звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту.

У разі подальшої реалізації предмету застави права ОСОБА_4 , як заставодержателя, захищені, зокрема, приписами статті 51 Закону України Про виконавче провадження , якими передбачено обов`язкову згоду заставодержателя для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, за рахунок заставленого майна боржника. Тобто, ОСОБА_4 не позбавлений можливості захистити свої права при реалізації спірного рухомого майна у спосіб, визначений Законом України.

Питання неподільності речі використовується при виділенні співвласником своєї частки у натурі відповідно до ст. 370 ЦК України. У даному випадку не вирішується питання про виділ частки в натурі, в порядку ст.370 ЦК України, а визначається судом частка майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами в порядку ст. 443 ЦПК України, і таке жодним чином не впливає на його цільове призначення.

А тому, за таких умов суд приходить до переконання, що державним виконавцем надані належні і достатні докази, які свідчать про належність спірного майна на праві спільної сумісної власності боржнику ОСОБА_2 , та доказів, що у боржника наявне інше майно, на яке можна звернути стягнення відсутні, з чим і погоджується також представник боржника, а тому подання підлягає задоволенню в повному обсязі.

З огляду на викладене, керуючись ст.443 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частки майна в спільній сумісній власності задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 , на праві власності належить 1/2 частина автомобілю марки Range Rover, модель Sport Hse, колір чорний, 2006 р.в., № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено 19 серпня 2021 року.

Суддя Г.А. ЗУБ