Справа № 629/3115/21
Провадження № 2/618/183/21
26 жовтня 2021 року Дворічанський районний суд Харківської області в складі головуючого - судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання - Рябенко Л. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Дворічна в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , про стягнення коштів,
Позивачка разом зі своїм сином ОСОБА_3 є співвласниками чотирикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. 06 липня 2019 року між позивачкою (із усної згоди її сина) та відповідачкою було укладено договір оренди приміщення, строком на один рік - до 05 липня 2020 року. Після закінчення строку дії договору, відповідачка ОСОБА_2 не покинула квартиру та залишилася в ній проживати, тобто користуватися на тих самих умовах ще на один рік, тобто до 05 липня 2021 року. На початку травня ОСОБА_1 дізналася від сусідів, що ОСОБА_2 виїхала з квартири, не повідомивши власницю, а ключі залишила сусідці. Позивачка зазначає, що оскільки договір оренди приміщення було поновлено на тих самих умовах, то вона має право на стягнення суми заборгованості з орендної плати за період часу з 06 липня 2019 року до 01 травня 2021 року відповідно до умов договору, які були сплачені нею самостійно для уникнення боргів перед комунальними службами.
Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 липня 2021 року вказану цивільну справу було передано за підсудністю до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області так як згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі № 638/1988/17 від 10.04.2019 до позовів, предметом яких є стягнення витрат, пов`язаних з утриманням нерухомого майна, застосовуються правила виключної підсудності, у том числі до позовів про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, а відповідачка згідно з довідкою Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області від 16 червня 2021 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 11 серпня 2021 року вказану цивільну справу було передано за підсудністю до Дворічанського районного суду Харківської області, оскільки його юрисдикція поширюється на територію Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, до складу якої і входить селище Дворічне, де зареєстрована відповідачка у справі.
13 вересня 2021 року Дворічанським районним судом Харківської області була постановлена ухвала про відкриття провадження у справі та розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, призначене відкрите судове засідання о 08 год 30 хв 05 жовтня 2021 року. Направлено відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачеві подати до суду відзив на позов в установлений строк. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив. Запропоновано відповідачу подати до суду в установлений законодавством строк заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.
В судове засідання представниця позивачки ОСОБА_1 - адвокат Бусуєк Л. А. не з`явилася, надавши заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи провести за відсутності сторони позивача, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, шляхом направлення на її адресу, підтверджену довідкою Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, рекомендованого листа, який повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. При цьому від ОСОБА_2 до суду не надійшло відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно з свідоцтвом про право власності від 08 грудня 2005 року, виданим згідно з розпорядженням міського голови від 08 грудня 2005 року № 454/23, посвідченим Лозівською міською радою Харківської області, ОСОБА_4 та член її сім`ї ОСОБА_3 є власниками чотирикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності, загальною площею 77,7 кв.м.
Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9937232 від 24 лютого 2006 року за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної форми власності на підставі свідоцтва про право власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 06 листопада 2015 року, виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 15 листопада 2013 року, про що складено відповідний актовий запис № 339.
Відповідно до п. 1 договору оренди приміщення від 06 липня 2019 року ОСОБА_1 (орендодавець) надала ОСОБА_2 (орендар) та членам її сім`ї в користування об`єкт нерухомості, що складається з чотирикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з п. 3 вищевказаного договору приміщення надається орендарю для проживання, а відповідно до п. 6 - термін оренди складає 1 рік до 05 липня 2019 року з моменту підписання акту передачі приміщення.
Відповідно до п. 9 цього договору орендна плата становить 1000 грн 00 коп. + комунальні послуги (мовою оригіналу) на весь термін оренди, які згідно з п. 11, 13 оплачуються орендарем на підставі рахунків відповідних організацій.
Згідно з особливими умовами договору влітку орендар сплачує 1000 грн 00 коп. та комунальні послуги, а взимку лише комунальні послуги.
Відповідно до п. 29 вищевказаного договору після закінчення терміну оренди орендар зобов`язаний передати приміщення та майно, що орендується, протягом 3 днів з моменту закінчення терміну оренди, що оформлюється актом передачі приміщення.
Відповідно до акта від 04 червня 2021 року, складеного ОСОБА_1 - співвласником чотирикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , орендодавцем за договором оренди приміщення від 06 липня 2019 року у присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_2 - орендар за договором оренди приміщення від 06 липня 2019 року користувалася квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , як орендар використовувала житло разом із своїм сином для проживання у період часу з 06 липня 2019 до 05 липня 2020 року відповідно до умов договору та продовжувала користуватися цією квартирою у період часу з 06 липня 2020 року до 07 травня 2021 року. 07 травня 2021 року співвласниці стало відомо від сусідів, що ОСОБА_2 разом з сином звільнили квартиру, виїхавши в невідомому напрямку, залишивши ключі у сусідки ОСОБА_9 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.
Відповідно до ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.
Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Згідно з ч. 1 ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.
Статтею 811 ЦК України встановлено, що договір найму житла укладається у письмовій формі.
Згідно з ст. 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому. Наймач житла у багатоквартирному будинку має право користування майном, що обслуговує будинок.
Згідно з ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років.
Відповідно до ч. 1 ст. 822 ЦК України у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк.
Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк.
В судовому засіданні встановлено, що між позивачкою (орендодавцем) та відповідачкою (орендар) у справі укладено договір оренди приміщення від 06 липня 2019 року на строк один рік - до 05 липня 2020 року, однак орендар після закінчення строку дії договору не звільнила приміщення, яке є об`єктом оренди, та не передала його відповідно до умов договору, а продовжила проживати та користуватися майном і тому вказаний договір вважається поновленим на таких самих умовах і на такий самий строк, який був раніше встановлений договором.
Згідно з ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 762 ЦК України плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму.
Згідно з ч. 3, 5 ст. 762 ЦК України договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.
Частинами 1-3 ст. 820 ЦК України встановлено, що розмір плати за найм житла встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за найм житла, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру. Одностороння зміна розміру плати за найм житла не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наймач вносить плату за найм житла у строк, встановлений договором найму житла.
Відповідно до п. 9 вищевказаного договору орендна плата становить 1000 грн 00 коп. + комунальні послуги (мовою оригіналу) на весь термін оренди, які згідно з п. 11, 13 оплачуються орендарем на підставі рахунків відповідних організацій.
Згідно з особливими умовами договору влітку орендар сплачує 1000 грн 00 коп. та комунальні послуги, а взимку лише комунальні послуги.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.
Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Під час судового розгляду вказаної справи позивачем були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги.
Відповідачем, всупереч вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача не надано і в матеріалах справи не міститься. Доводи позивача, викладені в позові, відповідачем і матеріалами справи не спростовуються.
За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Постановою Великої Палати Верховного суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Позивачка, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження цих обставин надала суду договір про надання правничої допомоги, укладений між адвокатом (ФОП) ОСОБА_10 та ОСОБА_1 від 17 травня 2020 року, детальний опис наданих послуг за договором про надання правничої допомоги від 17 травня 2020 року та квитанцію про сплату позивачкою на користь адвоката гонорару у розмірі 3000 грн 00 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу та сума сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 274 - 279, 280 - 289, 352, 354, п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3908 грн 00 коп. судових витрат.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ю. М. Гніздилов