Справа № 362/838/21
Провадження № 2/362/1522/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

26 жовтня 2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ковбеля М.М.,

при секретарі - Сілецькій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Василькові цивільну справу за позовом Моторне (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 04.09.2017 року з вини відповідача ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Ford Scorpio", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, та автомобіля марки "Toyota Camry", державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічні пошкодження. На час скоєння ДТП, водій "Ford Scorpio", державний номерний знак НОМЕР_1 , не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач зазначає, що ним було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 100000.00 гривень. У зв`язку з вище зазначеним позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу, у відшкодування завданої майнової шкоди та судові витрати.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце повідомлявся належним чином, у встановлений судом строк відзив не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Постановою Києво-Святошинського суду Київської області №369/9735/17 від 18.09.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП, яка відбулася 04.09.2017 року за участю автомобіля марки "Ford Scorpio", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, та автомобіля марки "Toyota Camry", державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником автомобіля марки "Toyota Camry", державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_2 .

Власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання страхового відшкодування, 02.04.2018 року звернулася до МТСБУ з відповідною заявою, та просила відшкодувати завдані їй збитки на підставі висновка експерта КНДІСЕ.

Разом з тим, суд позбавлений можливості в повному обсязі дослідити наданий позивачем висновок експертного дослідження №20565/17-54 від 13.11.2017 року, оскільки останній надав лише першу та дванадцяту сторінку даного висновку, а тому такий висновок вважається неналежним та недопустимим доказом.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Однак, позивач в обгрунтування своїх вимог посилається на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.10.2019 року №369/11422/18, на якому стоїть відмітка, що станом на 25.11.2019 року останнє чинності не набрало, що також позбавляє суд взяти до уваги наданий позивачем доказ.

Згідно із ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,ст. 1191 ЦК України), а також ст.38 Закону № 1961-IV.

Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.

Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням.

У відповідності до вимог ст.27 Закону України "Про страхування"та ст. 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача.

Згідно із ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про відмову у позові.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст.4, 12 ,76-84, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ковбель М.М.