ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6973/21 Справа № 210/5551/19 Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач- Національна металургійна академія Криворізький технічний коледж,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2021 року, ухваленого суддею Хлистуненко О.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 21 травня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в подальшому уточнивши його до Національної металургійної академії Криворізький технічний коледж про визнання факту дискримінації в галузі праці, шляхом порушення конституційних прав на працю.

В обґрунтування позову зазначив, що з 29.08.1983 року він працює викладачем циклової комісії суспільних дисциплін в Криворізькому коксохімічному технікуму (перейменований на Криворізький технічний коледж Національної металургійної академії України), є дитиною війни, ветераном праці, людиною похилого віку, за результатами атестації є атестованим з посадовим окладом 1080 годин на рік педагогічного навантаження, керівництвом групою, 20% від тарифної ставки, кваліфікаційною категорією «спеціаліст вищої категорії», педагогічне звання «викладач-методист».

Вважає, що з 2008 року відповідач вчиняє відносно нього дискримінаційні дії, порушує його право на працю шляхом постійного зменшення педагогічного навантаження, що впливає на розмір його заробітної плати.

Вказує, що існує різниця у ставленні до нього у порівнянні з іншими викладачами, що підтверджується позбавленням його в 2008 році керівництва групою, навчальні предмети, які він викладав у 2008-2009 навчальному році, були, без його згоди, перерозподілені між іншими викладачами, таким чином навантаження з 960 годин зменшилось до 552 годин на навчальний рік, що продовжувалось кожен навчальний рік.

Вважає, що такі дії відповідача по відношенню до нього пов`язані з дискримінацією його за віком, інвалідністю мовою, у зв`язку з чим просив суд визнати факт дискримінації в галузі праці шляхом порушення конституційних прав на працю відносно нього з боку Криворізького технічного коледжу Національної металургійної академії, визнати його право на працю в частині педагогічного навантаження не меншим педагогічного навантаження інших викладачів суспільних дисциплін і недопущення відносно нього дискримінації адміністрацією Криворізького технічного коледжу Національної металургійної академії України, а також судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Національної металургійної академії Криворізький технічний коледж про визнання факту дискримінації в галузі праці, шляхом порушення конституційних прав на працю залишені без задоволення.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове рішення, яким у повному обсязі задовольнити заявлені ним позовні вимоги.

При цьому, скаржник зазначає, що різниця у ставленні до нього у порівняння з іншими викладачами суспільних дисциплін, такими, як ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підтверджена витягами з наказів Відповідача про педагогічне навантаження, відповідно, яким у зазначених викладачів часи педагогічного навантаження на навчальний рік є набагато більшими ніж у нього. Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що саме тарифікаційні списки викладачів циклової комісії суспільних дисциплін на підставі яких видавались накази, є доказами, які обґрунтовують створення різних умов оплати праці для викладачів суспільних дисциплін з рівною кваліфікацією. Динаміка зменшення педагогічного навантаження на протязі останніх навчальних років свідчить про різницю у ставленні до нього Відповідача у порівнянні з іншими викладачами суспільних дисциплін.

Позивач вважає, що Відповідач створював йому менш сприятливі умови праці за ознаками віку, інвалідності, що обмежує його у реалізації права на працю та оплату праці відповідно до діючого законодавства. Вказує, що не всі викладачі суспільних дисциплін у навчальному закладі перебувають в рівних умовах праці. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам і обставинам наявності факту його дискримінації. Позивач наголошує на тому, що Відповідач свідомо поставив його в принизливе становище в порівнянні з іншими працівниками.

У відзиві на апеляційну скаргу Позивача, Відповідач Криворізький технічний коледж Національної металургійної академії України. Просить рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 12 травня 2021 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку позивача ОСОБА_1 , який у повному обсязі підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 29.08.1983 року працює викладачем в Криворізькому коксохімічному технікуму (04.08.2017 року перейменований в Криворізький технічний коледж Національної металургійної академії України) на посаді викладача (Т. 1 а.с. 11-12).

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_1 є пенсіонером та дитиною війни (а.с. 8).

Як слідує з довідки №101148 від 10.09.1998 року ОСОБА_1 з 18.08.1998 року визначена третя група інвалідності безтерміново (Т. 1 а.с. 13).

Відповідно до атестаційних листів ОСОБА_1 має кваліфікаційну категорію «спеціаліст вищої категорії», звання «викладач-методист» ( Т. 1 а.с. 14, 15, 16).

Відповідно до Довідки з ЄДЕБО про кількість студентів та викладачів КТК НМетАУ за 2012-2019 роки згідно форми №2-3 нк в 2012-2013 навчальному році кількість студентів складала 700, педагогічних працівників 59; в 2013-2014 навчальному році кількість студентів складала 703, педагогічних працівників 60; в 2014-2015 навчальному році кількість студентів складала 615, педагогічних працівників 63; в 2015-2016 навчальному році кількість студентів складала 556, педагогічних працівників 60; в 2016-2017 навчальному році кількість студентів складала 521, педагогічних працівників 59; в 2017-2018 навчальному році кількість студентів складала 457, педагогічних працівників 56; в 2018-2019 навчальному році кількість студентів складала 418, педагогічних працівників 56; в 2019-2020 навчальному році кількість студентів складала 332, педагогічних працівників 55 (Т. 1 а.с. 71)

В 2019-2020 навчальному році відбулось скорочення педагогічного навантаження викладача ОСОБА_1 до 175 начальних годин, за рахунок того, що на викладання предметів «Історія України» (вузівський курс), «Історія України» (шкільний курс), «Всесвітня історія», відповідно до начального плану було виділено 1,2 ставку педагогічного навантаження (Т. 2 а.с. 10-11).

На підставі рішення циклової комісії суспільних дисциплін був складений план попереднього розподілу педагогічного навантаження на 2019-2020 начальний рік відповідно до якого ОСОБА_1 було визначено навантаження в кількості 160 годин, з яким останній не погодився (Т. 1 а.с. 121-122).

Вказаний план попереднього розподілу педагогічного навантаження на 2019-2020 начальний рік розглянутий та погоджений на засіданні педагогічної ради 02.07.2019 року (Т. 1 а.с. 123-126).

02.07.2019 року рішення педагогічної ради стосовно попереднього педагогічного навантаження було введено в дію наказом директора коледжу №92-од та доведено до відома педагогічних працівників (Т. 1 а.с. 127-129).

З урахування кількості студентів, які були зараховані на перший курс 2019-2020 навчального року, був виданий наказ №106-од від 30.08.2019 року, погоджений з профспілковим комітетом, яким було встановлено остаточне педагогічне навантаження викладачів (Т. 1 а.с. 130-145).

02.07.2019 року за №01-14/215 ОСОБА_1 було направлено попередження про можливе припинення трудового договору на підставі п.6 ст.36 КЗпП України (Т. 1 а.с. 149).

Письмова згода з розподіленим педагогічним навантаженням ОСОБА_1 надана не була, але, відповідно до розкладу занять на перший семестр 2019-2020 навчального року, ОСОБА_1 приступив до виконання своїх обов`язків чим фактично висловив згоду з продовженням виконання своїх посадових обов`язків викладача на змінених умовах праці (Т. 1 а.с. 150).

Відповідно до довідки про перевірку методичного забезпечення від 15.01.2020 року за №01-14/19 (Т. 1 а.с. 174), методистом коледжу ОСОБА_5 було проведено методичне забезпечення (навчальних і робочих програм, матеріалів для проведення лекцій, практичних, семінарських, самостійних робіт) предметів викладачів циклової комісії суспільно-філологічних дисциплін, зокрема і ОСОБА_1 , за результатами якої встановлено, що вказані документи всіх викладачів ведуться державною мовою, що, в свою чергу, відповідає вимогам Законів України «Про освіту», «Про вищу освіту» та спростовує таке твердження позивача.

З довідки про педагогічне навантаження викладачів (пенсійного віку) Криворізького технічного коледжу НМетАУ 2019-2020 навчальний рік (Т.1 а.с. 173) вбачається, що в Криворізькому технічному коледжі НМетАУ у 2019-2020 навчальному році працювало 16 педагогів працівників пенсійного віку з яких дві особи з інвалідністю, в тому числі і ОСОБА_1 . При цьому з 16 педагогічних працівників пенсійного віку, у 14 осіб, педагогічне навантаження складає менше 720 годин на навчальний рік, а у двох викладачів педагогічне навантаження менше ніж у ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що, на підставі заяви ОСОБА_1 від 09.06.2017 року, директор технікуму ОСОБА_6 09.06.2017 року видав наказ №61-к яким наказано бухгалтерії технікуму врахувати статус працівника ОСОБА_1 , викладача, згідно долученої довідки про встановлення йому 3 групи інвалідності безстроково, а інженеру з ОП ОСОБА_7 забезпечити нагляд за створенням належних умов праці на робочому місці для працівника (Т. 1 а.с. 170-172).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі на підставі досліджених доказів наданих сторонами по справі, виходив з того, що Позивачем не наведено обґрунтувань стосовно обмеження його у правах у порівнянні з будь якими іншими особами, а відповідачем спростовані всі твердження позивача з цього приводу.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи Позивача, викладені в апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і належним чином обґрунтованим.

За нормою ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» визначено наступні поняття:

дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними;

непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними;

пряма дискримінація - ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, судом першої інстанції було перевірено та встановлено, що Порядок розподілу педагогічного навантаження встановлено Колективним договором та Положенням про порядок розподілу педагогічного навантаження на новий навчальний рік, викладачів, керівників, відповідно до якого попереднє педагогічне навантаження розподіляється між викладачами на засіданні циклової комісії циклової комісії суспільних дисциплін.

Довідкою з ЄДЕБО про кількість студентів та викладачів КТК НМетАУ за 2012-2019 роки згідно форми №2-3 нк, встановлено, що в 2012-2013 навчальному році кількість студентів складала 700, педагогічних працівників 59; в 2013-2014 навчальному році кількість студентів складала 703, педагогічних працівників 60; в 2014-2015 навчальному році кількість студентів складала 615, педагогічних працівників 63; в 2015-2016 навчальному році кількість студентів складала 556, педагогічних працівників 60; в 2016-2017 навчальному році кількість студентів складала 521, педагогічних працівників 59; в 2017-2018 навчальному році кількість студентів складала 457, педагогічних працівників 56; в 2018-2019 навчальному році кількість студентів складала 418, педагогічних працівників 56; в 2019-2020 навчальному році кількість студентів складала 332, педагогічних працівників 55 (Т. 1 а.с. 71)

Вказані у Довідці обставини свідчать про те, що кількість ставок викладачів протягом 2008-2020 навчальних років зменшувалась з об`єктивних причин у зв`язку зі зменшенням кількості студентів та кількості груп. Відповідно зменшенню кількості груп та кількості студентів зменшувалась кількість навчальних годин з предметів при практично незмінній кількості викладачів, що призвело до неповного педагогічного навантаження з окремих педагогічних предметів.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що при розподілі педагогічного навантаження з 2008-2009 навчального року по 2018-2019 навчальний рік, так само і 2019-2020 навчальний рік, права викладача ОСОБА_1 не були порушені, розподіл педагогічного навантаження був проведений з дотриманням вимог законодавства та внутрішніх нормативних документів коледжу, колегія суддів вважає правильним і повністю з ним погоджується, тоді як твердження Позивача про дискримінацію його права в галузі праці є необґрунтованими, такими, що спростовуються наданими Відповідачем доказами, зокрема Довідкою з ЄДЕБО про кількість студентів та викладачів КТК НМетАУ за 2012-2019 роки згідно форми №2-3 нк.

Також суд встановив, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 09.06.2017 року, директор технікуму ОСОБА_6 09.06.2017 року видав наказ №61-к, яким наказано бухгалтерії технікуму врахувати статус працівника ОСОБА_1 , викладача, згідно долученої довідки про встановлення йому 3 групи інвалідності безстроково, а інженеру з ОП ОСОБА_7 забезпечити нагляд за створенням належних умов праці на робочому місці для працівника.

Відповідно до Довідки про перевірку методичного забезпечення від 15.01.2020 року за №01-14/19, методистом коледжу ОСОБА_5 було проведено методичне забезпечення (навчальних і робочих програм, матеріалів для проведення лекцій, практичних, семінарських, самостійних робіт) предметів викладачів циклової комісії суспільно-філологічних дисциплін, зокрема і ОСОБА_1 , за результатами якої встановлено, що вказані документи всіх викладачів ведуться державною мовою, що, в свою чергу, відповідає вимогам Законів України «Про освіту», «Про вищу освіту».

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що твердження позивача з приводу дискримінації за ознакою інвалідності та за мовними ознаками в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження, є вірним, оскільки надані Відповідачем докази їх повністю спростовують.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки Позивачем належними та допустимими доказами

не доведено обмеження його у правах у порівнянні з будь якими іншими особами коледжу, тоді як Відповідачем спростовані всі твердження позивача з цього приводу.

Доводи Позивача в апеляційній скарзі щодо наявності підстав для задоволення позову, є необґрунтованими та фактично зводяться до переоцінки доказів, а також незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки рішення суду залишено без змін розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2021 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: