Справа № 135/620/21
Провадження № 2/135/226/21
11.10.2021 Ладижинський міський суд Вінницької області
в складі: судді Корнієнка О.М.,
з участю секретаря судових засідань Міронової Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ладижинської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Тростянецька районна державна адміністрація, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Гайсинська районна державна адміністрація, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Ладижинської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Тростянецька районна державна адміністрація, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Гайсинська районна державна адміністрація, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. В позовній заяві зазначив, що його мати ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. Спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 прийняв її чоловік ОСОБА_3 , але не встиг за життя оформити. Після смерті матері - ОСОБА_2 її чоловік, а його батько - ОСОБА_3 , залишився проживати за адресою: АДРЕСА_1 , аж до своєї смерті, а отже, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Його батько - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. Він прийняв спадщину, після смерті батька, і на частину спадкового майна отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Інші спадкоємці - відсутні. Він вважав, що будь - якого іншого майна, у його матері та батька більше не було, однак на початку травня стало відомо, що його мати була включена до списку громадян що набули право на земельну частку (пай). У відповідь на запит адвоката, із Відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надійшла відповідь із якої видно, що Державний акт на право колективної власності на землю АКПП «Ладижинський» видано 26.12.2001 року, серія ВН № 000014. Також надано копію відповідного державного акту та список - додаток, до згаданого Державного акту. Відповідно до списку - додатку (померлі) до Державного Акту колективної власності на землю АКПП «Ладижинський» громадян, що набули право на земельну частку (пай) (додаток до розпорядження Голови райдержадміністрації від 14.12.2005 №354) включено ОСОБА_2 , земельна ділянка загальною площею 2,7800 га (ділянка № НОМЕР_1 ). Таким чином ОСОБА_2 працювала в АКПП «Ладижинський» та була його членом.
З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку за № НОМЕР_1 , площею 2,78 га, яка розташована на території Ладижинської міської ради, яке належало ОСОБА_2 він звернувся до нотаріальної контори. Однак, Другою тростянецькою державною нотаріальною конторою відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку у зв`язку з тим, що він не надав документи, що підтверджують право власності на спадкове майно.
Тому, він звернувся в суд для захисту своїх прав та інтересів та просив встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати право на земельну частку (пай), розміром 2,7800 га в умовних кадастрових гектарах (ділянка № НОМЕР_1 ), у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 за ОСОБА_1 ..
Сторони по справі в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бодачевська М.В. подала до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача підтримує, просить їх задовольнити та просить розглянути справу без її участі та участі позивача. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Представник відповідача та представники третіх осіб, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Відзиву, клопотань про розгляд справи у їх відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направили.
За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
Згідно з п. п. 1, 2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), за якою визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.
Відповідно до вимог законодавства та Указу Президента України від 08.08.1995, відбулося розпаювання земель сільськогосподарського призначення, під час якого були складені списки осіб, що мають право на земельні частки (паї), після чого підприємство отримало Державний акт на право колективної власності на землю.
Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до положень ст. 23 Земельного кодексу України в редакції 1992 року, що діяла на момент розпаювання земель, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.
У відповідності до п. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995, паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.
Пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.
Отже, право громадян, як співвласників колективної власності на землю, набувається з дня видачі в установленому порядку державного акта на право колективної власності на землю з обов`язковим додатком - списком громадян, які є членами сільськогосподарського підприємства.
Відповідно до положень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.
Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР.
Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Згідно ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 № 666/94, право на земельну частку (пай) може бути об`єктом спадщини.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками записано: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно.
Спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 прийняв її чоловік ОСОБА_3 , але не встиг за життя оформити. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_4 .Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно.
Спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 прийняв ОСОБА_1 і на частину спадкового майна отримав свідоцтво про право на спадщину за законом.
Зокрема, із свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.08.2006 року державним нотаріусом Другої Тростянецької державної нотаріальної контори Наревською М.Л. видно, що спадкоємцем майна ОСОБА_3 є його син ОСОБА_1 .. Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.03.2010 року, виданого, виданого державним нотаріусом Другої Тростянецької державної нотаріальної конториВернюк Т.М. видно, що спадкоємцем майна ОСОБА_3 є його син ОСОБА_1 . Інші спадкоємці - відсутні.
ОСОБА_2 працювала в АКПП «Ладижинський» та була його членом. ОСОБА_2 була включена до списку громадян що набули право на земельну частку (пай), що підтверджується копією державного акту на право колективної власності на землю АКПП «Ладижинський» виданого 26.12.2001 року, серія ВН № 000014. Відповідно до списку - додатку (померлі) до Державного Акту колективної власності на землю АКПП «Ладижинський» громадян, що набули право на земельну частку (пай) (додаток до розпорядження Голови райдержадміністрації від 14.12.2005 №354) включено ОСОБА_2 , земельна ділянка загальною площею 2,7800 га (ділянка № НОМЕР_1 ).
Відтак, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя набула право земельну частку (пай) з дня видачі колишньому АКПП «Ладижинський» державного акта на право колективної власності на землю, була включена в списки пайовиків.
Встановлено, що батько позивача ОСОБА_3 в силу положень ст.549 ЦК УРСР прийняв спадщину після смерті дружини - ОСОБА_2 , оскільки вів з нею спільне господарство та вступив в управління спільним майном.
Позивач є спадкоємцем майна батька, не може нотаріально оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на право на відповідну земельну частку (пай). Відтак, позивач відповідно до положень ст. 15, 16 ЦК України, має право на захист свого цивільного права на спадок.
Вказані висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 18.03.2019 по справі № 282/527/17, та від 10.04.2019 по справі № 710/1227/17.
Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 1216, 1218 Цивільного Кодексу України, ст. 23 Земельного кодексу України, ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст. ст. 12, 81, 89, 280-282 ЦПК, суд
Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) право на земельну частку (пай), розміром 2,7800 га в умовних кадастрових гектарах (ділянка № НОМЕР_1 ), у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Суддя