Справа № 645/7513/20
Провадження № 2/645/702/21
У Х В А Л А

іменем України

22 жовтня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Шарка О.П.

секретар судового засідання - Христенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання представника третьої особи ОСОБА_1 ОСОБА_2 про залишення позовної заяви без розгляду по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі продажу недійсним, перевід прав і обов`язків покупця на позивача,-

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просить суд визнати недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , в частині 73 відсотків права власності, що посвідки приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зінченко Р.П., що зареєстрований за №798 від 14.03.2007 року, перевести на позивача права покупця квартири АДРЕСА_1 в частині 72,5 % права власності та змінити покупця квартири відповідача ОСОБА_4 на позивача ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_2 заявила клопотання про залишення без розгляду зазначеної позовної заяви, оскільки, на їх думку, позивач зловживає своїми процесуальними правами, відповідно до матеріалів, наданих до позовної заяви, Позивач ОСОБА_3 вже втретє звертався з аналогічними позовними вимогами щодо визнання за нею права власності на частину квартири АДРЕСА_1 до цього ж відповідача, попередні позовні заяви. залишені без задоволення. Так, у 2008 році ОСОБА_3 і її чоловік ОСОБА_6 звернулися до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом про визнання договору дарування грошей, визнання частково недійсним договору купівлі - продажу квартири та визнання права власності на частину квартири. Рішенням цього суду від 21 листопада 2008 року № 2-1950/2008 рік «в позовних вимогах ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ... про визнання частково недійсним договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеним між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 14.03.2007 року, та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського округу Зінченко Р.П., реєстраційний № 798 в частині покупця та визнанні покупцями 73/100 часток квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_6 в рівних частках, по 73/200 частин за кожним, у визнанні за ОСОБА_3 , ОСОБА_6 право власності на 73/200 частин квартири АДРЕСА_1 за кожним за договором купівлі продажу відмовити. Відмовляючи у задоволені вище наведеного позову суд зазначив, що «позивачами не надано доказів того, що між ними і відповідачами були оговорені суттєві умови укладання договору дарування грошей, а саме - їх витрачання на придбання сумісного з позивачами і відповідачами житла». У 2013 року з аналогічними вимогами ОСОБА_3 зверталась разом із своїм чоловіком ОСОБА_6 , рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2014 року по справі № 645/43/14 у задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності на 73/200 квартири АДРЕСА_1 було відмовлено. З аналогічними вимогами ОСОБА_3 звернулась 04 серпня 2015 року, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова по справі № 645/6710/15- ц у задоволенні позовних вимог щодо виділу частки в натурі, переведення на ОСОБА_3 прав та обов`язків співвласника - боржника з проведенням необхідного перерахунку частин квартири АДРЕСА_1 було відмовлено. Позовна заява від 15 грудня 2020 року, що розглядається в цій справі також містить вимоги щодо визнання за ОСОБА_3 права власнос частину квартири АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні позивач та її представник проти задоволення клопотання заперечували, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним.

Відповідач та його представник у судовому засіданні клопотання підтримали, проти його задоволення не заперечували.

Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

У п. 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК).

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст. 13 ЦК України).

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин 2-5 ст. 13 цього Кодексу (ч. 3 ст. 16 ЦК України).

Тлумачення зазначених норм свідчить, що потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідками щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові.

Оскільки, на час розгляду справи, судом не встановлено обставин, які б свідчили про подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмету спору або у спорі, що має очевидно штучний характер, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні клопотання представника третьої особи про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із зловживанням процесуальними правами позивачем.

Керуючись ст.ст. 44, 257, 259, 260 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання представника третьої особи ОСОБА_1 ОСОБА_2 про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_3 До ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання договору купівлі- продажу недійсним, перевід прав та обов`язків покупця двокімнатної квартири АДРЕСА_1 в частині 72,5 % права власності відмовити в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 25 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя: