Справа №274/594/16-ц
Провадження № 2-і/274/160/21
У Х В А Л А

Іменем України

"22" жовтня 2021 р. м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Хуторна І.Ю., розглянувши заяву АТ «Альфа-Банк» про заміну стягувача для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

в с т а н о в и л а :

20.10.2021 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшла заява представника АТ «Альфа-Банк» Стеценка М.В., у якій він просить:

- замінити стягувача згідно з виконавчим написом нотаріуса № 15560, виданим 29 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., про стягнення грошових коштів за договором кредиту № 286/25-400 від 30.11.2006, з ПАТ "Укрсоцбанк" на АТ "Альфа-Банк" у зв`язку з переходом прав кредитора за кредитним договором, укладеним між ПАТ "Укрсоцбанк" і ОСОБА_1 ;

- поновити строк для пред`явлення виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. № 15560 від 29 жовтня 2018 року про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 за договором кредиту № 286/25-400 від 30.11.2006.

Звертаючись з вказаною заявою до суду, представник АТ «Альфа-Банк» посилається на приписи ст.ст. 442, 446 ЦПК України та зазначає, що ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 у справі № 15560 було відмовлено у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому документі.

Дослідивши матеріали заяви, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року по справі № 9-зп).

При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником ( ч.1 ст. 422).

Відповідно до ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що у разі вибуття стягувача у виконавчому провадженні, заміна сторони, що вибула, її правонаступником здійснюється саме в судовому порядку.

Перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню, визначений у ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження".

У відповідності до п. 3 ст.1 ст.3 вказаного Закону до переліку таких рішень віднесені також виконавчі написи нотаріусів.

Разом з тим Кодекс адміністративного судочинства України, Цивільний процесуальний кодекс України та Господарський процесуальний кодекс України передбачають можливість здійснення заміни сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду та прямо не визначають порядку заміни сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання рішень інших органів, у тому числі виконавчих написів нотаріусів.

Закон України "Про виконавче провадження" також не містить норм, які б визначали суд, до повноважень якого віднесений розгляду питання про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. Водночас вказаний Закон розмежовує юрисдикцію судів у разі оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 74 зазначеного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 1 ст. 379 КАС України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Виходячи з системного аналізу положень Закону України «Про виконавче провадження» та КАС України можна дійти висновку, що у разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 287 КАС України.

У справі № 324/1018/17 Велика Палата Верховного Суду (постанова від 20.09.2018) розглянула питання щодо розмежування компетенції цивільних, господарських та адміністративних судів, та дійшла висновку про те, що якщо виконавче провадження відкрите на виконання не судового рішення, а виконавчого документа, виданого іншим органом, то на таку справу поширюється юрисдикція саме адміністративного суду, та розгляд такої справи в порядку цивільного судочинства є неможливим.

Таким чином, заява АТ «Альфа-Банк» про заміну стягувача для пред`явлення виконавчого документа (виконавчого напису приватного нотаріуса) до виконання підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 16 січня 2019 року по справі № 826/7941/17, Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що викладена в постановах від 22 липня 2019 року у справі № 822/1659/18 та від 26 лютого 2020 року по справі № 826/7981/17.

Тому, посилання заявника на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 у справі № 15560 про відмову у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому документі не свідчить про юрисдикцію розгляду даної заяви в порядку цивільного судочинства.

До того ж АТ «Альфа-Банк» до заяви долучено ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 у справі № 240/15560/21, яка не стосується спірних правовідносин.

Частиною 9 ст. 10 ЦПК України визначено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, слід відмовити у відкритті провадження за заявою АТ «Альфа-Банк» про заміну стягувача для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Керуючись ст. ст.10, 19, 186, 259-261 ЦПК України,

п о с т а н о в и л а :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну стягувача для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дана заява підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк із дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Ю. Хуторна