КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/6830/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.,

при секретарі Кузьмич Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2021 року, постановлену під головуванням судді Савлук Т.В.,-

встановив:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із названим позовом.

Просили: витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 , об`єкт житлової нерухомості - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,98 кв.м., на користь законних власників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , проведену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нікітенко Ю.М. 20 червня 2018 року, номер запису про право власності:26718552, вчинену на підставі укладеного договору купівлі-продажу квартири № 1046 від 20 червня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нікітенко Ю.М.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 12 143 грн 51 коп.

Разом із позовною заявою представником ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення заборони на відчуження об`єкту житлової нерухомості - квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44 кв.м, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000 від 20 червня 2018 р.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що спірна квартира була неправомірно відчужена ОСОБА_4 на підставі підробленого договору купівлі-продажу квартири. У подальшому ОСОБА_4 уклала договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_3 . На підставі договору купівлі-продажу квартири, ОСОБА_3 набув право власності на квартиру, законними власниками якої є позивачі.

Враховуючи, що предметом позову є відновлення права власності позивачів на нерухоме майно, з метою уникнення негативних наслідків для себе, відповідач може здійснити відчуження спірного майна на користь третіх осіб, що призведе до істотного ускладнення чи взагалі унеможливить виконання рішення суду, та/або негативно впливе на ефективність захисту прав та інтересів позивачів.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В апеляцій скарзі представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивачів, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості заяви та не співмірності обраного заходу забезпечення з позовними вимогами.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що предметом позову є витребування з незаконного володіння відповідача квартири АДРЕСА_1 та скасування державної реєстрації права власності відповідача на квартиру.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що з метою уникнення негативних наслідків для себе, відповідач може здійснити відчуження спірного майна на користь третіх осіб, що призведе до істотного ускладнення чи взагалі унеможливить виконання рішення суду, та/або негативно впливе на ефективність захисту прав та інтересів позивачів.

У поданій заяві про забезпечення позову чітко вказано вид забезпечення позову, зазначено усю необхідну інформацію про предмет забезпечення.

Заява містять достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Вбачається, що між сторонами існує реальний спір.

Спосіб забезпечення позову, обраний заявником, є співмірним із позовними вимогами.

Так, у разі відчуження відповідачем спірного об`єкту нерухомого майна, будуть порушені права позивача на ефективний захист.

Інститут забезпечення позову покликаний саме на запобігання можливому відчуженню майна, на яке накладено арешт чи заборона вчиняти певні дії.

Тому у суду першої інстанції, з урахуванням вищенаведених вимог закону та фактичних обставин, не було жодних правових підстав відмовляти у забезпеченні позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що заява про забезпечення позову шляхом заборони на відчуження спірного об`єкту житлової нерухомості підлягає задоволенню.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, ухвала суду від 04 серпня 2021 року постановлена з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2021 року скасувати.

Заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти заборону на відчуження об`єкту житлової нерухомості - квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44 кв.м, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000 від 20 червня 2018 р.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 25 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

В.І. Олійник