28.10.21
Провадження № 2/235/1266/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року м.Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Філь О.Є.

за участю секретаря судового засідання Придворової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення викрадених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2021 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява про повернення викрадених коштів у розмірі 16000 доларів, які її колишній чоловік використав на придбання собі квартири по договору дарування.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що це відбулося 28.09.2019 року. Спільні заощадження вони відкладали на купівлю будинку для їхньої сім`ї. За весь час спільного проживання сім`ю забезпечувала вона і невитрачені кошти віддавала колишньому чоловіку ОСОБА_2 , тому що вони хотіли купити будинок.

Коли у відповідача виникли проблеми з СБУ, він почав готувати документи на переїзд до Росії і почав забороняти їм з дитиною розмовляти українською мовою. Через це почалися конфлікти у сім`ї, вони розлучились 22 жовтня 2018 року.

Після розлучення відповідач виїхав на постійне місце проживання у м. Донецьк. У нього було декілька спроб викрадення дитини, після чого він звернувся до опікунської ради і просив дозволити йому вивезти дитину начебто на море. Після її заперечень, оскільки відповідач має постійну прописку в м. Донецьку, відповідач показав акт обстеження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , і позивачка дізналася, що він обманним шляхом через договір дарування витратив їхні кошти на купівлю цієї квартири. За весь період він не забезпечував сім`ю коштами, через викрадення коштів дитина залишилась без матеріальної підтримки. На претензії позивачки про повернення половини спільних коштів, він запевнив, що покладе їх на депозит дитині, але до цього часу ні аліментів, ні коштів позивачка не має.

05 травня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є.

06 травня 2021 року судом був направлений запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС в Донецькій області щодо місця реєстрації відповідача ОСОБА_2 .

29 червня 2021 року до суду надійшла відповідь про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Донецькій області зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться.

01 липня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження, надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 29 липня 2021 року.

05 липня 2021 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 , в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що про спільні 16000 доларів він вперше дізнався з позовної заяви, за час спільного життя в період з 2012 року по 2017 рік він працював викладачем математики на посаді доцента в Київському Національному університеті будівництва та архітектури. В 2017 році через постійні сварки переїхав в с. Святопетрівське в однокімнатну квартиру, яку йому подарували батьки в кінці 2016 року. Аліменти він виплачував і виплачує вчасно, що підтверджується копіями доданих квитанцій. Був вимушений звернутися до суду з позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Київський апеляційний суд , справа № 756/1078/19, постановив графік побачень та проведення канікул з дитиною. Виконавчою службою була винесена постанова про накладення штрафу на позивачку через невиконання рішення суду. Коштів, про які говорить позивачка у позовній заяві він ніколи не бачив і тим більше не викрадав.

30 липня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивачка зазначає, що відповідач вирішив без її відома витратити спільні кошти, які вони відкладали, на придбання собі квартири, чим позбавив її та дитину відкладених коштів.

02 серпня 2021 року до суду надійшло заперечення відповідача на позовну заяву , в якому він, враховуючи абсолютну необгрунтованість та безпідставність змісту позовної заяви, позовні вимоги ОСОБА_1 про повернення коштів у розмірі 16000 доларів просив залишити без задоволення.

12 серпня 2021 року ухвалою судді було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатній і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони у справі позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.08.2012 року (а.с. 4).

Шлюб було розірвано рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2018 року (а.с. 5).

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач ОСОБА_2 є власником однокімнатної квартири загальною площею 46,6 кв.м, житловою площею 20 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування, серія та номер: 2492, виданого 28.09.2016 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. (а.с. 6).

Нормами процесуального права на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин другої-четвертої статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частинах першій, другій статті 77 ЦПК України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи не містять та позивач не надав належних та допустимих доказів викрадення відповідачем у неї коштів в розмірі 16000 доларів (без зазначення країни цієї валюти), не надав жодних доказів щодо наявності у колишнього подружжя зазначених коштів, а також того, що відповідач витратив зазначені кошти на придбання однокімнатної квартири загальною площею 46,6 кв.м, житловою площею 20 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки під час судового розгляду позивачка не довела факту викрадення у неї грошових коштів відповідачем, то її вимоги є безпідставними та необгрунтованими, тому суд дійшов до висновку, що позовні не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення викрадених коштіввідмовити в повному обсязі.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті. Повний текст рішення складено 28 жовтня 2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О.Є.Філь