Справа № 462/8223/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

секретаря с/з Фіс В.В.

з участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати відповідача усунути йому перешкоди в користуванні та володінні частиною земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0684 за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу зведеної на вказаній земельній ділянці частини житлового будинку НОМЕР_6 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,035 га. кадастровий №:05:001:0684, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Дана земельна ділянка перебуває у його власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 липня 2015 року. Власником суміжної земельної ділянки площею 0,025 га кадастровий номер :05:001:0683, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, є ОСОБА_4 - відповідач по справі. У 2016 році ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Позов було мотивовано тим, що відповідач користується частиною належної позивачу земельної ділянки. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05 червня 2018 року позов про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою було задоволено. Судом зобов`язано відповідача усунути перешкоди, які чиняться позивачу в користуванні земельною ділянкою та зобов`язано звільнити від огорожі (паркану) зайняті частини земельної ділянки, кадастровий номер 10165500:05:001:0684, площею: S1 - 2,03 м2 та S3 - 2,11 м2, шляхом демонтажу огорожі включно із фундаментом огорожі. Дане рішення набрало законної сили 06.07.2018 року та відповідачем не оскаржено. Разом з тим, на даний час інша частина належної позивачу земельної ділянки кадастровий номер :05:00:0684, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , й надалі перебуває у фактичному користуванні відповідача. Це пояснюється тим, що частина збудованого відповідачем житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , розмішена на належній ОСОБА_1 земельній ділянці. Оскільки будівництво ОСОБА_4 вказаного житлового будинку частково на належній ОСОБА_1 земельній ділянці здійснено без погодження з позивачем, цим самим порушується його право власності на дану земельну ділянку, зокрема право користування та свідчить про самовільне зайняття вказаної земельної ділянки. З метою відновлення його порушених прав просить усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та зобов`язати відповідача вчинити дії щодо відновлення порушених прав шляхом демонтажу зведеної на даній земельній ділянці частини житлового будинку.

Ухвалою суду від 02.01.2019 року відкрито загальне позовне провадження. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

01.03.2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги позивача відповідачем не визнаються з огляду на наступне. 07 серпня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0683. 14 липня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0684. Станом на момент укладення вищевказаних договорів купівлі - продажу земельних ділянок, на них уже було зведено два поверхи житлових будинків під АДРЕСА_1 та НОМЕР_7 , а самі будинки являються суцільною конструкцією, мають спільний фундамент та спільну несучу стіну. 22 липня 2015 року ОСОБА_5 затверджено будівельний паспорт на будівництво зблокованого житлового будинку по АДРЕСА_1 , зі схеми будівництва якого вбачається, що будівля являла собою одну цільну конструкцію, яка в подальшому була розділена на житловий будинок АДРЕСА_1 та НОМЕР_7 . 03 серпня 2015 року, а саме до дня відчуження земельної ділянки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 подала до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції' у Львівській області повідомлення про початок будівельних робіт по будівництву житлового будинку АДРЕСА_1 та почала здійснювати будівництво даного будинку. 16 жовтня 2015 року ОСОБА_4 подано до Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції' у Львівській області декларацію про готовність до експлуатації' житлового будинку АДРЕСА_1 . Цього ж дня, 16 жовтня 2015 року позивачем ОСОБА_1 також подано до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області декларацію про готовність до експлуатації' житлового будинку АДРЕСА_1 . 27 листопада 2015 року Львівським міським управлінням юстиції' прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та видано свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 . 23 лютого 2016 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності № НОМЕР_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 . З вищенаведених обставин вбачається, що між сторонами з моменту купівлі і до моменту здачі в експлуатацію житлових будинків НОМЕР_6 та НОМЕР_7 не існувало жодних спорів з приводу меж будівництва, при тому, що згадані будинки є суцільною конструкцією, мають спільну стіну, яка проходить не по межі поділу земельних ділянок, а дещо зміщена в бік позивача. Таким чином, частина житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 , знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_1 . Окрім цього, з наведеного вбачається, що будівництво житлових будинків АДРЕСА_1 та НОМЕР_7 було розпочато третьою особою, а саме ОСОБА_5 . Таким чином, відповідачем набуто право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , у відповідності до норм чинного законодавства, а на момент реєстрації права власності він не знав, що частина належного йому житлового будинку знаходиться на земельній ділянці позивача. Вважає, що заявляючи вимогу про демонтаж частини будинку АДРЕСА_1 , який належить відповідачу, позивач фактично ставить вимогу про позбавлення відповідача права власності на нього. У разі ухвалення судом рішення у користь позивача, проведення перебудови (реконструкції) будинку АДРЕСА_1 буде можливим лише у разі повного знесення як будинку АДРЕСА_2 , оскільки у них спільний фундамент, несуча стіна та дах, що безумовно вплине на право власності, як позивача так і відповідача, чим поставить обох у невигідне становище та порушить їхнє право власності. Просить в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, дали пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Просять позов задоволити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив, надав пояснення аналогічні наведеним у відзиві на позовну заяву. Просить в позові відмовити в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він знайомий з позивачем та відповідачем. Коли він познайомився з ОСОБА_1 , вони домовились з останнім про будівництво спареного котеджу. Після даної домовленості вони почали оформляти все документально і земельна ділянка була поділена на дві частини, одна частина 3,5 сотки належала ОСОБА_1 , 2,5 сотки залишилося. Згодом почалось будівництво і під час заливання фундаменту будинку робітники випадково змістили межу будинку, а саме змістили стіну будинку таким чином, що вона йшла не по межі земельних ділянок, а зміщена до пів метра в сторону саме земельної ділянки ОСОБА_1 . На той час іншого співвлісника земельної ділянки ще не було. В подальшому, під час будівництва котеджу, в якому вже мурувався другий поверх, свідок познайомився з ОСОБА_4 , який вирішив придбати іншу частину котеджу з відповідною земельною ділянкою. Ствердив, що коли ОСОБА_4 купував свою земельну ділянку, на ній уже був залитий фундамент та збудований перший поверх котеджу та що саме при ОСОБА_1 починалось будівництво котеджу, заливався фундамент, проте на той час ніхто візуально не помітив, що фундамент котеджу зміщений в сторону земельної ділянки ОСОБА_1 . Також свідок пояснив, що на даний час усунути допущені відхилення в будівництві не можливо, оскільки демонтаж центральної несучої стіни котеджу призведе до руйнації будинку в цілому.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 13, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Аналогічне право закріплено статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України N 475/97-ВР від 17.07.1997 року.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною другою статті 90 Земельного кодексу України визначено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Така ж правова позиція викладена у Постанові Верховного суду від 03.05.2018 року по справі № 707/1576/15. При цьому, суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05.06.2018 року у справі №462/5287/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 /третя особа: Рудненська селищна рада Залізничного району м.Львова/ про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою усунено ОСОБА_1 перешкоди, які чиняться йому в користуванні земельною ділянкою площею 0,035 га, що розташована по АДРЕСА_1 кадастровий номер :05:001:0684, зобов`язавши ОСОБА_4 , звільнити від огорожі (паркану) зайняті частини земельної ділянки, кадастровий номер 11165500:05:001:0684, площею: S1 - 2,03 м2 та SЗ - 2,11 м2, шляхом демонтажу огорожі включно із фундаментом огорожі, в частині - між точками 1 - 2 та 3 - 4 позначених в таблиці № 2 додатку №2 Висновку судової земельно-технічної експертизи №20/07-17я.

В даному судовомі рішенні встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 682001887 від 15.09.2016 року, земельна ділянка № НОМЕР_3 за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,025га, кадастровим номером :05:001:0683 на праві приватної власності належить ОСОБА_4 та земельна ділянка АДРЕСА_3 , площею 0,035га, кадастровим номером :05:001:0684 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 /а.с. 20-22/.

Право власності на вищевказані земельні ділянки, які належать позивачу та відповідачу також підтверджується наявними в матеріалах справи договорами купівлі-продажу земельних ділянок від 24.07.2015 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , а також від 07.08.2015 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Цільве призначення вказаних земельних ділянок - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) /а.с. 5-6, 54-55/.

Судом встановлено, що на вказаних земельних ділянках розташований зблокований житловий будинок, що підтверджується відповідним будівельним паспортом /а.с. 58/.

На земельній ділянці кадастровий номер :05:001:0684 за адресою: АДРЕСА_1 , розташований житловий будинок, що належить ОСОБА_1 , а на земельній ділянці кадастровий №:05:001:0683 за адресою: АДРЕСА_1 , розташований житловий будинок, що належить ОСОБА_4 .

Згідно висновку експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 3805 від 29.01.2021 року встановлено, що частина житлового будинку АДРЕСА_1 виходить за межі земельної ділянки з кадастровим номером 10165500:05:001:0683 (землекористувач гр. ОСОБА_4 ). Площа під житловим будинком АДРЕСА_1 , що розташована на суміжній земельній ділянці з кадастровим номером 10165500:05:001:0684 (землекористувач гр. ОСОБА_1 ) становить 10,28 м2 з наступними розмірами по периметру за рухом годинникової стрілки від точки А: 0,84мп, 12,70мп, 0,78мп та 12,70 мп /а.с. 181-185/.

У зв`язку з даними обставинами позивач і звернувся до суду для демонтажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу та зведена на земельній ділянці, яка належить позивачу.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Як встановлено судом та підтверджено показами свідка ОСОБА_6 , на момент укладення позивачем та відповідачем договорів купівлі-продажу земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 та НОМЕР_7 , на таких уже був наявний фундамент для будівництва зблокованого житлового будинку.

Дані обставини також підтверджуються наявними в матеріалах справи: будівельним паспортом про будівництво зблокованого житлового будинку по АДРЕСА_1 , який був виданий 22.07.2015 року замовнику ОСОБА_5 та повідомленням про початок виконання будівельних робіт зблокованого житлового будинку по АДРЕСА_1 від 03.08.2015 року, замовником якого також являлася ОСОБА_5 , тоді як договір купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений лише 07.08.2015 року, тобто після виготовлення будівельного паспорта про будівництво зблокованого житлового будинку та після повідомлення ОСОБА_5 про початок виконання будівельних робіт /а.с. 58, 59/.

Також з матеріалів справи вбачається, що станом на 16.10.2015 р. зблокований житловий будинок по АДРЕСА_5 та АДРЕСА_4 був уже повністю готовий до експлуатації, що підтверджується відповідними деклараціями про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання та виготовленими від 02.10.2015 р. технічними паспортами, замовниками яких були позивач та відповідач /а.с. 23-25, 60-61,80-86, 94-95/.

Судом встановлено, що частина житлового будинку дійсно виходить за межі земельної ділянки відповідача та займає частину земельної ділянки позивача, однак дана обставина виникла не з вини відповідача, оскільки ОСОБА_4 на законних підставах став власником земельної ділянки, на якій уже був залитий фундамент та зведений перший поверх зблокованого житлового будинку, а тому відповідальність за виконані будівельні роботи, які були виконані ще до купівлі-продажу ним земельної ділянки та виконувались третіми особами, а саме на замовлення ОСОБА_5 , не може бути покладена на відповідача.

Суд звертає увагу на той факт, що позивачем з 2015 року не оспорювалося набуття відповідачем ОСОБА_4 у власність житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , також ним не вносились будь-які зауваження ні до декларацій про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання, ні до технічних паспортів щодо фактичного розташування вищевказаного житлового будинку.

Згідно статті 212 цього ЗК України, приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Частинами 1, 2, 4 та 7 ст. 376 ЦК України, передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Суд зазначає, що вказана частина будинку, яку просить демонтувати позивач, не є самовільним будівництвом, також вона є частиною капітальної будівлі, а тому її знесення призведе до руйнації будинку в цілому, що порушить гарантоване Конституцією України право на житло як відповідача, так і позивача, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги щодо демонтажу зведеної на земельній ділянці позивача частини житлового будинку АДРЕСА_5 .

Суд також звертає увагу на те, що площа земельної ділянки, яка зайнята частиною житлового будинку відповідача є незначною, а тому знесення спільної несучої стіни, яка є частиною капітальної споруди (будинку), є неспіврозмірним з обсягом порушеного права позивача.

Порушене відповідачем ОСОБА_4 право позивача ОСОБА_1 може бути захищено в інший передбачений законом спосіб, зокрема шляхом стягнення з ОСОБА_4 грошової компенсації за частину займаної ним земельної ділянки або ж шляхом виділення позивачу іншої частини земельної ділянки у рахунок компенсації тієї площі, яку охоплює будинок відповідача.

Враховуючи вищенаведене, оскільки рішення суду має бути не лише законним, а й справедливим, суд, керуючись ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на повагу до свого житла, відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 89-90, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 3, 13, 15, 319, 321, 376, 391 ЦК України, ст.ст. 90, 152, 212 Земельного кодексу України, суд-

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 26 жовтня 2021 року

Суддя: