ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Херсон

справа № 654/3632/20

провадження № 22-ц/819/1609/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Кутурланової О.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарСавицька А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області у складі судді Ширінської О.Х. від 29 червня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів про оголошення догани і звільнення, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України про визнання протиправним та скасування наказів про оголошення догани та звільнення, про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що з 08 травня 2020 року перебував у трудових відносинах з відповідачем та займав посаду начальника Приморської дільниці за переведенням з Приморського управління водного господарства.

23.07.2020 року наказом начальника БУВР нижнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України № 171- ОС «Про оголошення догани» його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невиконання наказу від 20 липня 2020 року № 94 «Про передачу основних засобів» та відповідного розпорядження від 17 липня 2020 року № 11.

Вважає наказ № 171 -ОС від 23.07.2020 «Про оголошення догани» суперечливим, таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України та не містить посилань на правові підстави його видання.

Наказом начальника Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України від 14.08.2020 року № 211-ОС його звільнено з роботи на підставі пункут 3 статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків.

Посилаючись на незаконність притягнення його до дисциплінарної відповідальності та як наслідок - звільнення, оскільки свої трудові та посадові обов`язки він виконував належним чином, а факт систематичного невиконання ним трудових (посадових) обов`язків не доведено, а також на непогодження розірвання трудового договору з первинною профспілковою організацією, позивач просив суд визнати протиправним та скасувати накази начальника Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України від 23 липня 2020 року № 171-ОС «Про оголошення догани» та від 14 серпня 2020 року № 211-ОС «Про звільнення ОСОБА_1 »; визнати його звільнення незаконним та поновити на роботі і відповідно на посаді «начальника Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра»; зобов`язати Басейнове управління водних ресурсів нижнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України нарахувати та виплатити на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з моменту звільнення до моменту поновлення на роботі; скасувати запис в трудовій книжці про його звільнення та зробити новий запис про поновлення на роботі на посаді начальника Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Ухвалою суду від 27 травня 2020 року суд залучив до участі в справі ОСОБА_2 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Рішенням суду від 29 червня 2021 року постановлено:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України від 14.08.2020 року № 211-ОС «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Скасувати запис в Трудовій книжці ОСОБА_1 серії УКР № 1632638 від 05.12.1990 року про його звільнення за систематичне невиконання без поважних причини посадових обов`язків за пунктом 3 статті 40 КЗпП України та зробити новий запис про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра у зв`язку із ліквідацією (реорганізацією) Приморської дільниці Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Зобов`язати Басейнове управління водних ресурсів нижнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.08.2020 року по 29.06.2021 рік включно у розмірі 92 434, 74 грн.

В решті заявлених позовних вимог - відмовити.

Судом допущено негайне виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць та вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити та визнати протиправним і скасувати наказ начальника Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України від 23 липня 2020 року № 171-ОС «Про оголошення догани»; визнати звільнення незаконним та поновити його на посаді начальника Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра або на рівнозначній посаді; скасувати запис в трудовій книжці про його звільнення та зробити новий запис про поновлення на роботі на посаді начальника Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра або на рівнозначній посаді; рішення суду в частині стягнення з нього судового збору просить скасувати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани, не надавши належної правової оцінки його доводам щодо відсутності складу дисциплінарного проступку, порушення відповідачем процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності та щодо строку виконання наказу про передачу основних засобів, з яким його ознайомлено не було.

Також вказав на те, що суд, визнаючи незаконним звільнення, помилково дійшов висновку про неможливість поновлення його на роботі внаслідок припинення Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра і як наслідок ліквідації займаної ним посади, оскільки його було прийнято на посаду начальника структурного підрозділу Басейновим управлінням, яке станом на день прийняття рішення не було ліквідовано, а Приморська дільниця як структурний підрозділ не мала статусу юридичної особи, та звільнив його з посади начальника Приморської дільниці з внесенням в трудову книжку відповідного запису 29 червня 2021 року після ліквідації цієї посади відповідачем ще 05.08.2020 року.

Порушення норм процесуального права вбачає в тому, що судом безпідставно покладено на нього обв`язок зі сплати судового збору в розмірі 840, 40 грн, від сплати якого він звільнений на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Рішення суду в оскарженій частині мотивовано тим, що звільнення позивача з підстав систематичного невиконання посадових обов`язків начальника Приморської дільниці є неправомірним через відсутність системності порушень трудових обов`язків, однак поновити його на попередній посаді неможливо, оскільки ця посада ліквідована, тому підлягає визначенню судом підстава звільнення з внесенням відповідних записів в трудову книжку останнього, а саме: необхідно скасувати запис про його звільнення на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України та зробити новий запис про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра у зв`язку з ліквідацією (реорганізацією) Приморської дільниці на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Наказ відповідача від 23.07.2020 року про оголошення ОСОБА_1 догани за невиконання наказу та розпорядження БУВР нижнього Дніпра про передачу основних засобів суд вважав винесеним правомірно, тому підстави для його скасування відсутні.

В процесі розгляду справи суд встановив, що 08.05.2020 року відповідно до наказу Басейнового управління нижнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України від 07.05.2020 року № 71ос ОСОБА_1 прийнято на роботу в порядку переведення на посаду начальника Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра (т. 1, а. с. 67).

Згідно із наказом № 68/2 від 27.05.2020 року «Про використання автотранспортних засобів БУВР нижнього Дніпра Приморської Д, Чулаківської ЕД, Бехтерської ЕД, Круглоозерської ЕД», автомобіль Mitsubishi Outlender, державний номер НОМЕР_1 (водій Ю.Гюго ) закріплено за начальником Приморської дільниці, яким є ОСОБА_1 . Підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з наказом відсутній (т. 1 а. с. 68-70, 272-273).

17.07.2020 року розпорядженням БУВР нижнього Дніпра № 11 «Про передачу основних засобів», зобов`язано начальника Приморської дільниці ОСОБА_1 передати під звіт по акту внутрішнього переміщення основних засобів автомобіль Mitsubishi Outlender , державний номер НОМЕР_1 , матеріально відповідальній особі ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 72, 276).

20.07.2020 року ОСОБА_4 на ім`я начальника БУВР нижнього Дніпра складена службова записка про відмову ОСОБА_1 виконати розпорядження про передачу йому наведеного вище автомобіля(т.1, а. с. 73).

20.07.2020 року начальник БУВР нижнього Дніпра видав наказ № 94 «Про передачу основних засобів», яким начальнику Приморської дільниці ОСОБА_1 наказано передати з підзвіту по акту внутрішнього переміщення основних засобів автомобіль Mitsubishi Outlender , державний номер НОМЕР_1 , матеріально відповідальній особі, заступнику начальника відділу енергоефективності та механізації, ОСОБА_4 , якого зобов`язано прийняти цей автомобіль та забезпечити його гаражне зберігання.

Метою видання цього наказу зазначено координацію діяльності підпорядкованих управлінь та організацію роботи експлуатаційних дільниць, здійснення контролю за виконанням Басейновим управлінням водних ресурсів нижнього Дніпра своїх завдань.

Копія наказу №94 була направлена на електронну адресу Приморської дільниці та зареєстрована в журналі реєстрації вхідної кореспонденції в цей же день за №80 (т. 1, а. с. 78).

Виконувати заначений наказ ОСОБА_1 відмовився, а на вимогу начальника БУВР нижнього Дніпра надати пояснення щодо невиконання наказу надіслав останньому звернення з вимогою надати йому документи у підтвердження ознайомлення з наказом від 20.07.2020 року №94 «Про передачу основних засобів» та аналогічного розпорядження від 17.07.2020 року №11; діючий порядок передачі основних засобів; копію договору про його матеріальну відповідальність. Також просив надати роз`яснення, згідно із якими нормами діючого законодавства йому потрібно надати відповідь.

23.07.2020 року начальник БУВР нижнього Дніпра видав наказ № 171-ос, яким оголосив ОСОБА_1 за невиконання наказу від 20 липня 2020 року №94 «Про передачу основних засобів» та аналогічного розпорядження від 17.07.2020 року №11 догану.

Підставою для застосування до позивача заходів дисциплінарного стягнення в наказі зазначені службова записка заступника начальника відділу енергоефективності та механізації ОСОБА_4 від 20.07.2020 року, службова записка ОСОБА_1 від 22.07.2020 року, акт від 22.07.2020 року.

З огляду на зміст службової записки ОСОБА_4 від 20.07.2020, ОСОБА_1 відмовився виконувати розпорядження БУВР нижнього Дніпра щодо передачі транспортного засобу, мотивуючи відмову відсутністю наказу, а коли йому надали наказ від 20.07.2020 №94 «Про передачу основних засобів», він відмовився з ним ознайомитися, підписати акт передачі та передати автомобіль, а особисто сів за кермо автомобіля та виїхав із території дільниці.

ОСОБА_1 пояснює невиконання ним розпорядження та наказу відповідача про передачу транспортного засобу своєю необізнаністю щодо їх видачі.

Відповідно до вимог статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно із Положенням про Приморську дільницю, затвердженим начальником БУВР нижнього Дніпра 08.05.2020 року, Приморська дільниця створена для забезпечення здійснення основних завдань та функцій Басейнового управління водних ресурсів (БУВР) нижнього Дніпра. Приморська дільниця входить в структуру БУВР нижнього Дніпра.

Приморську дільницю очолює начальник дільниці, який призначається та звільняється наказом начальника БУВР нижнього Дніпра та в своїй діяльності підпорядковується начальнику управління (пункт 1 Положення).

Басейнове управління водних ресурсів нижнього Дніпра є бюджетною неприбутковою організацією, яка належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства та гідротехнічної меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів- Державного агенства водних ресурсів України.

Управління здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку підпорядковані йому організації.

Управління очолює керівник (начальник), який дає в межах повноважень, передбачених законом, обов`язкові для виконання працівниками управління та його підпорядкованих організацій доручення.

Управління утримується за рахунок коштів Державного бюджету України, а його майно складається з майна, переданого йому Держводагенством на праві оперативного управління, коштів Державного бюджету, інших джерел, не заборонених чинним законодавством (пункти 1, 7, 10, 11,13 Положення про басейнове управління водних ресурсів нижнього Дніпра).

Отже, розпорядження та наказ відповідача щодо передачі транспортного засобу, який знаходився у користуванні Приморської дільниці, не виходять за межі повноважень начальника Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра та підлягали виконанню позивачем як начальником структурного підрозділу.

Враховуючи, що відмова позивача виконувати наказ роботодавця є встановленим фактом, який в процесі судового розгляду не спростований, а його твердження щодо необізнаності про необхідність здійснити передачу транспортного засобу уповноваженій на те особі спростовується службовою запискою заступника начальника відділу енергоефективності та механізації ОСОБА_4 , якому належало передати майно, а також текстом звернення самого ОСОБА_1 до начальника БУВР нижнього Дніпра на виконання отриманої вимоги надати пояснення (у ньому на йдеться про те, що транспортний засіб не переданий через необізнаність щодо необхідності вчинити цю дію) та журналом вхідної кореспонденції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач правомірно застосував до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани, яка із передбачених статтею 147 КЗпП України заходів стягнення є найменш обтяжливим для працівника.

При цьому відповідачем дотримано встановлений статтею 148 КЗпП України строк для застосування дисциплінарного стягнення та визначений статтею 149 КЗпП України порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема позивачу запропоновано надати пояснення щодо невиконання наказу; застосовано лише одне дисциплінарне стягнення; при обранні виду стягнення враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких вчинено цей проступок; стягнення оголошено в наказі, з яким під розписку ознайомлено позивача (а. с. 77).

Отже, висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів та нормам трудового законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги у наведеній частині не ґрунтуються на законі, належних та достатніх доказах і як такі, що висновків суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Це ж рішення суду в частині визнання протиправним та скасування наказу начальника Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України від 14.08.2020 року №211-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » та в частині задоволення позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в апеляційному порядку жодною із сторін не оскаржено, тому в силу статті 367 ЦПК України не є предметом перегляду апеляційним судом.

Разом з тим, визнавши звільнення позивача незаконним, суд не виконав вимог частини першої статті 235 КЗпП України, відповідно до яких у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Висновок суду про неможливість поновлення позивача на попередній роботі ґрунтується на тому, що на час розгляду справи Приморська дільниця БУВР нижнього Дніпра припинила своє існування (як і посада ОСОБА_1 ), оскільки була ліквідована.

Із наведених підстав суд скасував запис в трудовій книжці позивача про його звільнення за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків на пунктом 3 статті 40 КЗпП України та зробив новий запис про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра у зв`язку з ліквідацією (реорганізацією) Приморської дільниці Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

При цьому суд не врахував, що позивач перебуває у трудових відносинах не із ліквідованою Приморською дільницею БУВР нижнього Дніпра, яка не має статусу юридичної особи, а з Басейновим управлінням водних ресурсів нижнього Дніпра, яке розірвання з ним трудового договору не пов`язувало із наявністю підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Обставини щодо ліквідації Приморської дільниці, яка відбулася поза межами підстав та предмета заявленого позивачем позову, не підлягали дослідженню судом при розгляді цієї справи та не мають правового значення для правильного вирішення спору, що виник між сторонами.

Ухвалюючи рішення щодо внесення відповідних записів в трудову книжку позивача, суд не зважив на те, що відновлення прав позивача у такий спосіб суперечить закону та виходить за межі компетенції та повноважень суду, адже відповідно до статті 48 КЗпП України в редакції, що набрала чинності на час ухвалення судом рішення, записи, зокрема про прийняття на роботу, переведення та звільнення зобов`язаний вносити до трудової книжки на вимогу працівника власник або уповноважений ним орган, а не суд.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України, а пунктом 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 з послідуючими змінами та доповненнями, передбачено, що запис про звільнення у разі незаконного звільнення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причин звільнення визнаються недійсними із зазначенням про поновлення на роботі чи зміну формулювання причин звільнення власником або уповноваженим ним органом.

Не враховано судом також, що розірвання договору у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (п.1 статті 40 КЗпП України) передбачає вчинення роботодавцем певних дій чи прийняття відповідних рішень, зокрема щодо переведення працівника, за його згодою, на іншу роботу або врахування передбаченого статтею 42 КЗпП України переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці тощо.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про поновлення на роботі та про скасування запису в трудовій книжці із внесенням в трудову книжку нового запису про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра у зв`язку з ліквідацією (реорганізацією) Приморської дільниці Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра на підстав пункту 1 статті 40 КЗпП України підлягає скасуванню як помилково ухвалене із ухваленням нового судового рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Приморської дільниці Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра з 14 серпня 2020 року.

В решта оскарженій частині рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги із наведених вище підстав відсутні.

Правильними та такими, що відповідають положенням Закону України «Про судовий збір» є також висновки суду щодо стягнення з позивача на користь держави несплаченого ним при поданні позовної заяви судового збору в розмірі 840,80грн за заявлену позовну вимогу про скасування наказу про оголошення догани, у задоволенні якої судом відмовлено, оскільки ця вимога має самостійний характер та не є вимогою про поновлення на роботі, а відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

При вирішенні питання щодо дотримання позивачем встановленого статтею 233 КЗпП України строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, колегія суддів вважає за необхідне врахувати, як його звернення до суду адміністративної юрисдикції з аналогічними вимогами в серпні 2020 року, так і положення глави ХІХ Прикінцеві положення КЗпП України, відповідно до яки х під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375, 376 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 29 червня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову про поновлення на роботі та про скасування запису в трудовій книжці із внесенням в трудову книжку нового запису про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра у зв`язку із ліквідацією (реорганізацією) Приморської дільниці Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Приморської дільниці Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра з 14 серпня 2020 року.

В решті оскарженій частині це ж рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: О.В. Кутурланова

Т. Г. Чорна

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2021 року

Суддя Л. В. Пузанова