УХВАЛА

21 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 372/2969/18

провадження № 61-20118св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - керівник Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, державного підприємства «Київське лісове господарство»,

відповідачі: Великодмитровицька сільська рада Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 ,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу прокурора Київської області на рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 травня 2019 року в складі судді Кравченка М. В. та постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року в складі колегії суддів: Приходька К. П., Таргоній Д. О., Журби С. О.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року керівник Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області який діє в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, державного підприємства «Київське лісове господарство» (далі - ДП «Київське лісове господарство») звернувся до суду з позовом до Великодмитровицької сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсним рішення, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

Позов мотивований тим, що в ході проведення перевірки встановлено, що розпорядженням рішенням Великодмитровицької сільської ради Обухівського району Київської області сьомої сесії 24-го скликання від 29 вересня 2003 року затверджено технічну документацію по передачі земельної ділянки загальною площею 53,07 га у власність та виготовлення державного акта на право власності на землю громадянам згідно списку. У тому числі відведено земельну ділянку у приватну власність ОСОБА_3 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка в подальшому відчужила право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 відповідно договору купівлі-продажу від 03 серпня 2004 року № 3081 та отримала державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :10:002:0001 серії ЯБ №267969.

Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації від 25 червня 2003 року № 333 «Про передачу земель лісового фонду у постійне користування Обухівському, Козинському лісництвам та Ржищівському Держлісгоспу для ведення лісового господарства» передано Козинському лісництву у тому числі

в межах Великодмитровицької сільської ради Обухівського району Київської області у постійне користування 121,1 га земель лісового фонду для ведення лісового господарства.

Прокуратура вважає, що Великодмитровицька сільська рада Київської області перевищила надані їй законом повноваження та прийняла рішення від

29 вересня 2003 року, яким передала у приватну власність спірну земельну ділянку площею 2 га без встановлення належного органу, що уповноважений розпоряджатись спірною землею.

Посилаючись на вказані обставини просила суд визнати недійсним рішення сьомої сесії Великодмитровицької сільської ради Обухівського району Київської області 24-го скликання від 29 вересня 2003 року «Про затвердження технічної документації по передачі земельних ділянок у власність та виготовлення державних актів» в частині передачі земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства у власність ОСОБА_3 .

Витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь

ДП «Київське лісове господарства» земельну ділянку з кадастровим номером :10:002:0001 площею 2 га.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 13 травня

2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від

08 жовтня 2019 року, у задоволенні позову керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області який діє в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, ДП «Київське лісове господарство» відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив

з того, що Великодмитровицька сільська рада Обухівського району Київської області при наданні у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства земельних ділянок лісогосподарського призначення площею 53,07 га в адміністративних межах Великодмитровицької сільської ради Обухівського району Київської області вийшла за межі своїх повноважень,

а отже її рішення сьомої сесії ХХІV скликання від 29 вересня 2003 року

є незаконним, однак прокурором при зверненні до суду із позовною заявою пропущено строк позовної давності, а представник відповідача по справі просить застосувати цей строк.

У листопаді 2019 року прокурор Київської області подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов

у повному обсязі.

Ухвалою Верховного Суду від 21 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження в цій справі.

У грудні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення,

а оскаржувані судові рішення - без змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2020 року справу № 359/3373/16-ц за позовом першого заступника прокурора Київської області, який діє в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Державного підприємства «Бориспільське лісове господарство», до Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Березова роща», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілквей комунікейшн», Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена садиба», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , Головне територіальне управління юстиції в Київській області, приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Мурга С. Г., про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування, державних актів на право власності на земельні ділянки, свідоцтв про право власності на земельні ділянки, рішень про державну реєстрацію права власності на ці об`єкти нерухомого майна, договорів іпотеки та витребування земельних ділянок

з чужого незаконного володіння за касаційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 20 березня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з метою відступу від висновку щодо застосування норм права

у подібних правовідносинах у раніше прийнятих постановах Верховного Суду

у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 лютого

2020 року у справах № 911/3574/17, 911/3311/17, 911/3897/17 та від 03 вересня 2020 року у справі № 911/3449/17.

Направляючи справу № 359/3373/16-ц на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд касаційної інстанції зазначив, що «у цій справі для відновлення порушеного права власності держави на спірні земельні ділянки прокурор, зокрема, заявив вимогу про їх витребування від кінцевих набувачів. Суди першої та апеляційної інстанцій у цій справі, встановивши, що заступник прокурора Київської області пред`явив свій позов щодо визнання недійсними рішень Щасливської сільської ради та витребування земельних ділянок після спливу позовної давності, про застосування якої просили відповідачі, дійшли висновку про те, що у задоволенні його позову слід відмовити….Водночас суди вважали, що для відновлення права власності держави на незаконно вилучені землі лісового фонду ефективним способом захисту є віндикаційний позов…. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у складі колегій суддів Першої, Другої та Третьої судових палат Касаційного цивільного суду

у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 183/1615/16 (провадження

№ 61-14809св19), від 25 листопада 2020 року у справі № 363/1266/18 (провадження № 61-6405св20), від 18 листопада 2020 року у справі

№ 367/3529/15-ц (провадження № 61-3082св19), від 04 листопада 2020 року

у справі № 372/1884/17 (провадження № 61-6079св19), від 11 грудня 2019 року

у справі № 367/3487/15-ц (провадження № 61-18599св18), від 29 квітня

2020 року у справі № 372/3917/15 (провадження № 61-42954св18) та ін. Крім того, Велика Палата Верховного Суду, переглядаючи справу № 368/1158/16-ц,

у постанові від 30 травня 2018 року, погодилась із висновками судів попередніх інстанцій про те, що вимога про витребування земельної ділянки лісового фонду із незаконного володіння приватної особи в порядку статті 388 ЦК України

є ефективним способом захисту права власності держави на землі цієї категорії. Разом з тим Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 04 лютого 2020 року по справі № 911/3311/17, дійшов протилежного висновку та зазначив про те, що зайняття земельної ділянки лісогосподарського призначення з порушенням положень ЗК України та ЛК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки… Зазначене свідчить про неоднакове застосування Касаційним господарським та Касаційним цивільним судом норм права у подібних правовідносинах.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 справу

№ 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) прийнято та призначено до розгляду.

Правовідносини, спір з приводу яких вирішується у цій справі, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у справі № 359/3373/16-ц.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження

у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 372/2969/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи

№ 359/3373/16-ц.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,

є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат