Справа № 296/7564/21
УХВАЛА

Іменем України

"12" жовтня 2021 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Адамович О.Й., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про забезпечення індивідуальним газовим лічильником,

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз», в якому просить визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» та зобов`язати вчинити певні дії.

02 вересня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі.

11 жовтня 2021 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій просить до вирішення справи по суті заборонити відповідачу відключення від мережі газопостачання споживача ОСОБА_1 , який має особовий рахунок газопостачання № НОМЕР_1 житлового будинку АДРЕСА_1 .

Необхідність забезпечення позову обґрунтовує тим, що дії відповідача, які виразилися у порушенні пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, а саме група споживання природного газу встановлена без врахування середньостатистичного річного профілю споживання за попередній газовий рік, поставила його у нерівне становище порівняно з іншими побутовими споживачами, порушивши його права як побутового споживача та норми чинного законодавства. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до того, що за час вирішення справи судом може сформуватися заборгованість за послуги з розподілу природного газу (плати за доставку газу), якої насправді не існує, що може стати підставою та призвести до незаконного відключення його як побутового споживача від мережі газопостачання.

Суд, дослідивши подану заяву та наявні матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно із ч.1-2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Вбачається, що заявою про забезпечення позову не доводиться в достатній мірі необхідності застосування зазначених заявником заходів забезпечення позову.

Зокрема позивачем висловлено лише припущення щодо можливого відключення від газопостачання, однак не зазначено та не надано доказів щодо намірів відповідача відключити газопостачання з підстав викладених в заяві про забезпечення позову; доказів, які б підтверджували, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також позивачем не доведено співмірність предмету спору із заходами забезпечення позову, які просить вжити позивач.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, роз`яснення Верховного Суду України та Верховного Суду, виходячи з вимог щодо співмірності заходів забезпечення позову і предметом позовних вимог, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. Й. Адамович