Справа № 463/5464/21 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/811/2080/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.

секретаря: Івасюти М.В.

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20 травня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

в травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суду із заявою про встановлення факту неправильності актового запису та зобов`язання внести відповідні виправлення, в якій просила встановити неправильність запису про народження ОСОБА_3 в частині визначення по батькові батька і дат народження її батька та матері та зобов`язати Личаківський районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) внести відповідні виправлення у запис актів цивільного стану про народження ОСОБА_3 , змінивши: по батькові батька заявниці з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 »; дату народження батька заявниці - ОСОБА_6 з «1940 рік» на «1943 рік»; дату народження матері заявниці - ОСОБА_7 з «1938 р.» на «1936 рік».

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 20 травня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що під час здійснення запису про народження заявниці у свідоцтві про народження та у Книзі реєстрації актів про народження зроблено кілька помилок, які полягають у тому, що в свідоцтві про народження в графі відомості про батька ОСОБА_6 неправильно вказано його по батькові - « ОСОБА_4 », а у Книзі реєстрації актів про народження неправильно вказано дату народження батька та рік народження матері заявниці. Зазначає, що після смерті батька заявниці - ОСОБА_6 залишився заповіт на користь її сина - ОСОБА_8 , який ніким не оскаржується, однак на стадії оформлення документів про спадщину і нарахування податку на спадкове майно, виникла необхідність подати нотаріусу документи про родинні відносини спадкодавця і спадкоємця. Вказує, що з метою виправлення вищезазначених помилок зверталася до Личаківського районного у місті Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про внесення відповідних виправлень в запис актів цивільного стану, однак отримала відповідь у вигляді висновку про неможливість внесення виправлень в актовий запис. Вважає, що у випадку відмови органів реєстрації актів цивільного стану внести виправлення у відповідний актовий запис, заяви про встановлення неправильності запису в актах цивільного стану розглядаються судом в порядку окремого провадження. На думку апелянта, висновок суду про те, що дана заява має розглядатися в порядку позовного провадження у зв`язку з наявним спором про право та зверненням до суду з метою отримання спадщини не відповідає обставинам справи. Звертає увагу, що в суді першої інстанції неодноразово перебували справи за заявами аналогічного змісту, по яких ухвалювалися відповідні судові рішення, які вступили в законну силу. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Личаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) звернувся до апеляційного суду з клопотанням про розгляд справи у відсутності представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходи з того, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності свідчать про те, що відносно вимоги заявника існує спір про право, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі в порядку окремого провадження.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Крім того, порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Згідно з п. 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до Личаківського районного у місті Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою про внесення змін до актового запису про народження № 41 від 01.08.1964 року, складеного виконавчим комітетом Заставнянської сільської ради Золочівського району Львівської області на ОСОБА_3 .

Висновком про внесення змін до актового запису цивільного стану від 27 березня 2021 року Личаківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відмовлено внести зміни до актового запису про народження № 41 від 01.08.1964 року, складеного виконавчим комітетом Заставнянської сільської ради Золочівського району Львівської області у зв`язку з тим, що в поданих документах батько заявниці вказаний з різними даними, що унеможливило довести належність документів одній особі (а.с. 7).

Звертаючись із заявою про встановлення неправильності запису в актах цивільного стану в порядку окремого провадження, ОСОБА_1 просила встановити неправильність актового запису про її народження в частині визначення по батькові її батька, ОСОБА_6 , змінивши « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », а також дату народження її батька, ОСОБА_6 , з «1940 рік» на «1943 рік», та дату народження її матері, ОСОБА_7 , з «1938 р.» на «1936 рік», що їй необхідно для підтвердження родинних відносин між її батьком, ОСОБА_6 , та її сином ОСОБА_8 , на користь якого ОСОБА_6 склав заповіт, що суттєво впливає на суму оподаткування спадщини.

Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 28 серпня 2017 року, виданим Заставнянською сільською радою Золочівського району Львівської області підтверджується, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок, виданим Виконавчим комітетом Золочівської районної ради народних депутатів 28 червня 1990 року, підтверджується, що будинок АДРЕСА_1 з приналежними до нього будівлями та спорудами в цілому належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6 .

Встановлено, що ОСОБА_6 помер, у Заставнянській сільській раді Золочівського району Львівської області посвідчено складений ним заповіт від 29 липня 2017 року за реєстровим № 24 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не змінено та не скасовано, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Заставнянської сільської ради Золочівського району Львівської області № 610 від 20 жовтня 2017 року (а.с. 15).

Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до п.п. 174.2.1 Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються об`єкти спадщини, що успадковується членами сім`ї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення.

Підпунктом 174.2.2 Податкового кодексу України передбачено, що за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу, тобто за ставкою 5 % від бази оподаткування, оподатковується вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не зазначені у підпункті 174.2.1 цього пункту.

Підпунктом 14.1.263 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені, а членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження ним виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Разом з тим, доходи фізичних осіб, в тому числі, і дохід у вигляді вартості успадкованого майна, підлягають оподаткуванню, а встановлення родинної спорідненості між спадкодавцем та спадкоємцем суттєво впливає на визначення ставки оподаткування, відтак має юридичне значення.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, з підстав того, що із заяви вбачається спір про право, суди повинні встановити між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18) та від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц (провадження № 61-872ск21).

Однак судом першої інстанції не встановлено інших осіб, крім ОСОБА_8 , які відносяться до кола спадкоємців і оспорюють право ОСОБА_8 , який є спадкоємцем майна ОСОБА_6 за заповітом, на спадкування після смерті ОСОБА_6 , тобто, не встановлено наявності спору щодо спадкового майна.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що заповіт ОСОБА_6 від 29 липня 2017 року за реєстровим № 24, посвідчений Заставнянською сільською радою Золочівського району Львівської області, складений на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскаржується в судовому порядку.

Отже, встановлення юридичних фактів, про які просить заявник пов`язане не з виникненням у ОСОБА_8 права на спадщину, яке ніким не оспорюється, а саме для реалізації цього права, яке виникло на підставі заповіту, та отримання відповідних документів на його підтвердження.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність спору про право і про розгляд даної справи в порядку позовного провадження, є передчасними.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20 травня 2021 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження у справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26.10.2021 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Крайник Н.П.