П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021року м. Київ

Справа №756/14360/20

Провадження № 22-ц/824/12653/2021

Резолютивна частина постанови оголошена 20 жовтня 2021 року

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2021 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Журавльова Д.Д.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Приватне Акціонерне товариство «Інтер-поліс»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Інтер-поліс», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач у листопаді 2020 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у якій просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 275 328,98 грн, моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 23 квітня 2020 року в м. Києві відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Toyota», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок порушення правил дорожнього руху вчинив зіткнення з автомобілем марки «Porsche», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є позивач.

З метою визначення розміру матеріальної шкоди позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності. За результатами проведеного дослідження 15.10.2020 було оформлено Звіт з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Porsche», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження в ДТП складає 394 563,38 грн.

За проведення оцінки пошкоджень позивачем додатково сплачено 3 500,00 грн, а за демонтаж запчастин для проведення огляду сплачено 2 700,00 грн та за аварійне транспортування автомобіля сплачено 3 570,00 грн.

Також позивач поніс витрати на лікування у розмірі 3 434,00 грн.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС». Страхова сума (ліміт відповідальності страховика) визначена полісом обов`язкового страхування за шкоду завдану майну становить 130 000,00 грн.

Тому з вирахуванням розміру страхового відшкодування, яке повинен здійснити страховик, залишається до відшкодування сума - 275 328,98 грн, яку зобов`язаний сплатити відповідач.

Додатково позивач зазначає, що він зазнав сильних душевних страждань. З наступного дня після ДТП його життя радикально змінилося. Необхідно було відбудовувати новий розпорядок дня, врахувавши пересування без автомобіля, що спричиняло дискомфорт і душевні страждання. Враховуючи глибину душевних страждань позивача внаслідок пошкодження автомобіля, розмір заподіяної моральної шкоди він оцінює у сумі 100 000,00 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду у розмірі 274 333 (двісті сімдесят чотири тисячі триста тридцять три) гривні 38 копійок, моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок та судовий збір у розмірі 2 793 (дві тисячі сімсот дев`яносто три) гривні 38 копійок.

У іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що рішення суду не ґрунтується на допустимих доказах при визначенні розміру відшкодування майнової шкоди, не враховує принцип економічної доцільності та поняття реальної вартості втраченого майна. Суд не вказав у зв`язку з чим позивач зазнав душевних страждань та в чому вони полягали. Крім того, судом було порушено його право на доступ до суду.

Позивачем в частині відмовлених позовних вимог рішення суду не оскаржувалось.

Представником позивача адвокатом Уваровим А.О. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення обґрунтованим, прийнятим з урахуванням вивчення всіх матеріалів справи та з урахуванням позиції відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Боярська М.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник позивача адвокат Уваров А.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційнийсуд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23 квітня 2020 року близько 20 години 50 хвилин в м. Києві по вул. Набережно-Лугова відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Toyota», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок порушення п. 10.1, 11.4 правил дорожнього руху вчинив зіткнення з автомобілем марки «Porsche», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого залишив місце ДТП.

Вищезазначений автомобіль марки «Porsche», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на день ДТП перебував у приватній власності позивача, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 25 вересня 2020 року по справі № 758/7114/20, ОСОБА_2 визнано винним у ДТП, яка сталася 23 квітня 2020 року. При розгляді справи, ОСОБА_2 визнав свою провину у вчиненні ДТП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Враховуючи ті обставини, що постановою Подільського районного суду м. Києва від 25.09.2020 ОСОБА_2 (відповідач) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до пошкодження автомобіля позивача, суд першої інстанції вірно виходив з того, що є доведеним та таким, що не підлягає сумніву, факт завдання матеріальної шкоди відповідачем позивачу.

Згідно Висновку № 68 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, що складений 15 жовтня 2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Porsche», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження в ДТП складає 394 563,38 грн.

За проведення оцінки пошкоджень позивачем додатково сплачено 3 500,00 грн, а за демонтаж запчастин для проведення огляду сплачено 2 700,00 грн та за аварійне транспортування автомобіля сплачено 3 570,00 грн.

Наведений вище висновок складений суб`єктом оціночної діяльності - судовим експертом Бородіним А.В., кваліфікація якого підтверджується відповідними сертифікатом та кваліфікаційним свідоцтвом. На спростування відомостей, що відображені у висновку, відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля, керуючи яким відповідач вчинив правопорушення, була застрахована в ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС». Страхова сума (ліміт відповідальності страховика) визначена полісом обов`язкового страхування за шкоду завдану майну становить 130 000,00 грн.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Як визначено в ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Виходячи з того, що внаслідок неправомірних дій відповідача було пошкоджено автомобіль позивача, у зв`язку з чим завдано матеріальної шкоди з відрахуванням страхової виплати на суму 274 333,38 грн, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача вказаний розмір матеріальної шкоди.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що з урахуванням обставин дорожньо-транспортної пригоди, обставин справи та вимушених змін у житті, відмови відповідача від відшкодування завданих збитків, позивачу заподіяно моральну шкоду, розмір якої, з урахуванням таких страждань, суд вірно оцінив в розмірі 5000 гривень, що відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що було порушено право відповідача на доступ до суду не заслуговують на увагу, оскільки як убачається з матеріалів справи на час розгляду справи відповідно до ордеру від 19 січня 2021 року, ОСОБА_2 уповноважив на представництво своїх інтересів в Оболонському районному суді м. Києва адвоката Боярську М.М., яка не була позбавлена можливості бути присутньою в судових засіданнях а тому чергове відкладення розгляду справи в суді першої інстанції суперечило б завданням судочинства, принципу правової визначеності, а з врахуванням поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Будь-яких відомостей щодо неможливості участі в судових засіданнях адвокатом Боярського М.М. суду першої інстанції надано не було.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до незгоди з висновком суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, серед іншого, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на приписи законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок, що випливає зі статті 6 Конвенції, з мотивування може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

У § 30 рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» ЄСПЛ зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належно зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дав відповідь на всі аргументи і доводи учасників справи, які мають важливе юридичне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, Київський апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м.Києва від 07 червня 2021 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій немає.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 07 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна