ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7847/21 Справа № 214/6546/20 Суддя у 1-й інстанції - Малаховська І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач- Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,в режимі відеоконцеренції, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 травня 2021 року, ухваленого суддею Малаховською І.Б. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивач позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив, скасувати наказ №598-к від 19.08.2020 року про звільнення його з роботи, поновити його на роботі на раніше займаній посаді; стягнути з АТ «ДПЗКУ» на його користь матеріальну шкоду в сумі 837 грн. щоденної заробітної плати, на момент подання позовної заяви - 16 740,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 20.10.2014 року наказом №83-К він був прийнятий на посаду помічника керівника філії ПАТ «ДПЗКУ» Криворізьке ХПП (м.Кривий Ріг), згідно заяви про переведення на іншу посаду 16.04.2015 року наказом №179-к переведений без переведення в іншу місцевість на посаду інспектора з контролю за виконанням доручень управління регіонального контролю та безпеки департаменту економіки безпеки та фінансових ризиків.

При переведенні в 2015 році не було умови про переведення на роботу в іншу місцевість і визначено так зване «віддалене місце роботи». Для організації місця роботи було видано переносний комп`ютер і телефонну сім карту, також було надано електронну пошту на корпоративному сервері для організації поточної роботи.

11 вересня 2018 року наказом №814-к був звільнений з посади інспектора з контролю за виконанням доручень управління регіонального контролю та безпеки департаменту економічної безпеки та фінансових ризиків.

Згідно постанови Дніпровського апеляційного суду від 03.12.2019 року його апеляційну скаргу задоволено частково, 04.09.2020 року ВС постанову апеляційного суду залишено без змін. Цією постановою визнано незаконним та скасовано наказ №814-к від 11.09.2018 року про його звільнення з посади інспектора з контролю за виконанням доручень управління регіонального контролю та безпеки департаменту економічної безпеки та фінансових ризиків, з виплатою матеріальної та моральної шкоди.

Після отримання 08.01.2020 року постанови про відкриття виконавчого провадження АТ «ДПЗКУ» 09.01.2020 року видано наказ №15-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » на посаді інспектора з контролю за виконанням доручень відділу по роботі з боржниками та взаємодії з правоохоронними органами управління по роботі контрагентами департаменту безпеки з 11 вересня 2018 року, тобто на зовсім іншу посаду в іншому відділенні, в іншому управлінні і в іншому департаменті.

27 серпня 2020 року він отримав поштове повідомлення в якому був наказ про звільнення його з 19 серпня 2020 року №598-к, в якому зазначено, що він звільнений з третьої за назвою посади: інспектор з контролю за виконанням доручень відділу забезпечення регіонального контролю управління регіональної безпеки департаменту безпеки. Коли його переводили або переміщували на останню посаду він не знає, з новою посадовою інструкцією його не ознайомили.

Після поновлення на роботі він неодноразово звертався до керівництва та просив викликати його у відрядження до м.Києва для ознайомлення з усіма документами по роботі, але керівництво його присутність ігнорувало, не давало жодних завдань.

В 2014 році відповідно до умов при прийомі на роботу його робоче місце було визначено як м.Кривий Ріг і воно не змінювалось у законний спосіб.

В наказі по звільнення вказано, що його звільнено за прогул п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

На підставі чого, адміністрація АТ «ДПЗКУ» прийняла так рішення йому не відомо, так як прогул в розумінні КЗпП України відсутність на роботі протягом 3-х і більше годин.

Вважає, що звільнення його за прогул є протиправним і здійснено з порушенням вимог КЗпП України. При звільненні власник повинен був отримати згоду профспілки, членом якої він є. Рішення профспілки фактично приймалось без його участі.

Наказ про звільнення підписано особою, яка не має права підписувати накази про накладення дисциплінарного стягнення, оскільки такі накази підписує голова правління, а не виконуючий обов`язки. Крім того, в день його звільнення не проведено з ним повний розрахунок, не видано наказу про звільнення та трудової книжки.

Він вважає своє звільнення незаконним та звернувся до суду з позовом про скасування наказу, поновлення на роботі на раніше займаній посаді та про виплату вимушеного прогулу.

Останніми повністю відпрацьованими місяцями позивач зазначає червень та липень 2020 року. За два місяці нарахована заробітна плата 36000 грн./43 дні=837 грн.(середньоденна заробітна плата)

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволені.

Скасовано наказ акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» №598-к від 19.08.2020 р. про звільнення з роботи ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на раніше займаній посаді.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 151 497 грн. середнього заробітку за вимушений прогул.

Стягнуто з акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на користь держави судовий збір в розмірі 2355,77 грн.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення виплати заробітної плати за один місяць.

Відповідач АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, яке ухвалено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким у повному обсязі відмовити позивачеві ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог.

При цьому скаржник зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм ст.ст.89, 263 ЦПК України та неправильним застосуванням положень п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, оскільки надані Відповідачем докази підтверджують відсутність Позивача на робочому місці більше трьох годин та відсутність у поясненнях Позивача поважних причин відсутності на роботі за тривалий період часу з 09.01.2020 дня поновлення його на роботі за рішенням суду по день винесення 19.08.2020 Наказу №598 про звільнення Позивача з роботи.

Відповідач наголошує на тому, що судом не надано належної оцінки, наданим підприємством доказам, які підтверджують вчинення Позивачем прогулу, сукупність, яких доводить грубе порушення Позивачем трудової дисципліни, а саме вчинення прогулу, при цьому судом взагалі не досліджувалось питання щодо відсутності ОСОБА_1 на робочому місці та не виконання жодної роботи на підприємстві Відповідача з січня 2020 по серпень 2020 року, що підтверджує упередженість суду при розгляді справи та безпідставне задоволення позовних вимог.

Скаржник зазначає, що Позивач достеменно був обізнаний про його поновлення на роботі на підставі рішення суду, але він допустив грубе порушення трудової дисципліни, тривалий час не з`явивлявся на робочому місці, не повідомляв Відповідача про наявність поважних причин відсутності на роботі, що вказує на вчинення Позивачем дисциплінарного проступку прогулу без поважних причин та відповідно вказує на законність його звільнення з АТ «ДПЗКУ» з цих підстав, відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Також Відповідач вважає, що судом були порушені норми ч.4 ст.77 та ст.82 ЦПК України, оскільки Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2020 року у справі №214/6671/18, яка є відкритою для безоплатного цілодобового доступу у Єдиному державному реєстрі судових рішень, підтверджено обізнаність ОСОБА_1 і висловлення ним згоди на те, що йому встановлено віддалене місце роботи в Херсонському регіональному відділенні регіонального управління №3 Департаменту закупівель, за адресою: м.Херсон, вул.Ливарна, 18.

Посилаючись на Постанову Дніпровського апеляційного суду від 12.05.2021 у справі №214/5605/20 за позовом ОСОБА_1 до АТ «ДПЗКУ» про виплату заборгованості по заробітній платі, яка набрала законної сили, встановленні у цій постанові обставини не підлягають доказуванню, зокрема, що ОСОБА_1 протягом січня-серпня 2020 року не виконував жодну роботу в АТ «ДПЗКУ» та не з`явивлявся на роботі жодного дня, а Верховним Судом у постанові від 04 вересня 2020 року у справі №214/6671/18 підтверджена обізнаність Позивача і висловлення ним згоди на те, що йому йому встановлено віддалене місце роботи в Херсонському регіональному відділенні регіонального управління №3 Департаменту закупівель, за адресою: м.Херсон, вул.Ливарна, 18, що свідчить про те, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню, оскільки Відповідач у повній відповідності до норм чинного законодавства прийняв наказ про звільнення ОСОБА_1 .

Окрім того, Відповідач зазначає, що Наказом від 09.01.2020 №15-к ОСОБА_1 було поновлено на роботі на посаді інспектора з контролю за виконанням доручень відділу по роботі з боржниками та взаємодії з правоохоронними органами управління по роботі з контрагентами департаменту безпеки з 11 вересня 2018 року, оскільки Наказом Підприємства №113 від 23.10.2019 було затверджено штатний розпис Товариства, згідно, якого посада «Інспектор з контролю виконання доручень» віднесена до Відділу по роботі з боржниками та та взаємодії з правоохоронними органами управління по роботі з контрагентами Департаменту безпеки, тобто у зв`язку зі зміною у структурі Підприємства, Позивач був поновлений на рівнозначній посаді, і таким чином Товариством належним чином виконано Постанову Дніпровського апеляційного суду від 03.12.2019 щодо поновлення Позивача на роботі, що також підтверджено і іншими наданими Відповідачем доказами, зокрема Актом перевірки ГУ Держпраці у Київській області від 22.10.2020, яким підтверджено поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді через зміни в структурі Товариства.

Відповідач вважає, що наявними у справі належними та допустимими доказами підтверджено факт порушення Позивачем трудової дисципліни (прогул), Товариство зажадало від працівника письмових пояснень у відповідності до положень ст.149 КЗпП України, ОСОБА_1 були надані пояснення, які не містили поважних причин його відсутності на роботі, при цьому суду Позивач також не надав таких доказів, що є його процесуальним обов`язком, тому рішення є незаконним і необґрунтованим.

Відповідач вказує на те, що судом безпідставно стягнуто з Товариства на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 151 479 грн. середнього заробітку за вимушений прогул та неправильно застосовано норми Порядку №100, оскільки нормами ч.2 ст.235 КЗпП України встановлено виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачувальної роботи, але не білш як за 1 рік і відомостей про стягнення матеріальної шкоди норма статті не містить.

Скаржник наголошує на тому, що викладені у скарзі обставини свідчать про те, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим вказане рішення підлягає скасуванню.

Відзив на апеляційну скаргу Відповідача не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представників Відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які, кожен окремо у повному обсязі підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, позивача ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги Відповідача та просив рішення суду першої інстанції, як законне і належним чином обґрунтоване залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу №814-К від 11 вересня 2018 року виданого ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» Щеплотського П.Д., інспектора з контролю за виконанням доручень управління регіонального контролю та безпеки департаменту економічної безпеки та фінансових ризиків, у зв`язку з прогулом без поважних причин 11 вересня 2018 року звільнено з роботи ( а.с. 44).

Постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) від 28.01.2020 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №214/6671/18 виданого Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області про поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора контролю та виконання доручень управління регіонального контролю та виконання доручень управління регіонального контролю та безпеки департаменту економіки безпеки та фінансових ризиків (а.с.52).

Відповідно до наказу №15-К від 09 січня 2020 року виданого ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», скасовано наказ від 11.09.2018 року №814-к «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора з контролю за виконанням доручень відділу по роботі з боржником та взаємодії з правоохоронними органами управління по роботі з контрагентами департаменту безпеки з 11 вересня 2018 року ( а.с.51).

10.01.2020 року в.о. голови правління АТ «ДПЗКУ» Чернявський С. надіслав поштою на домашню адресу ОСОБА_1 повідомлення, що на виконання постанови Дніпровського апеляційного суду м.Кривого Рогу від 03.12.2019 року Товариством скасовано його наказ про звільнення та запрошено до відділу кадрів у м.Київ, вул.Саксаганського, 1, каб.318 для ознайомлення з наказом (Наказ від 11.09.2018 року № 15-К) ( а.с. 72-73).

16.01.2020 року в.о. голови правління АТ «ДПЗКУ» Чернявський С. надіслав поштою на адресу ОСОБА_1 повідомлення, що на виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 03.12.2019 року наказом АТ «ДПЗКУ» від 09.01.2020 року №15-К його поновлено на роботі на посаді інспектора з контролю за виконанням доручень відділу по роботі з боржниками та взаємодії з правоохоронними органами управління по роботі з контрагентами департаменту безпеки АТ «ДПЗКУ».

Відповідно до Наказу ПАТ «ДПЗКУ» від 19.03.2018 року №28 «Щодо організації роботи працівників управління регіонального контролю» його робоче місце було встановлено у Херсонському регіональному відділені регіонального управління № 1 департаменту закупівель, що за адресою: м. Херсон, вул. Ливарна, 18 ( а.с. 77).

З листа від 14.02.220 року №130-12-11/734 вбачається, що в.о. голови правління Чернявський С. звернувся до ОСОБА_1 яким повідомлено останнього, що відповідно до наказу ПАТ «ДПЗКУ» від 19.03.2018 року №128 «Щодо організації роботи працівників управління регіонально контролю» його робоче місце встановлено у Херсонському регіональному відділі регіонального управління №1 департаменту закупівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Його робоче місце обладнане у відповідності до вимог ст.29 КЗпПУ та правил внутрішнього розпорядку, затверджених наказом Товариства від 27.02.2018 року №87. Зазначений лист, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ДП «Укрпошта» ( Ф. 119) ним особисто отримано 23.01.2020 року, проте до теперішнього часу він не приступив до виконання службових обов`язків та на робочому місті відсутній (а.с.80)

Згідно акту інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №КВ 668/1322/АВ від 10 липня 2020 року складеного Головним управлінням держпраці у Київській області , встановлено, що ОСОБА_1 з нез`ясованих причин не з`являвся на роботу в АТ «ДПЗКУ» в період часу з 09.01.2020 року станом на 07.07.2020 року та не виконував роботу Товариства, у Товариства відсутні підстави для виплати заробітної плати ОСОБА_1 (а.с.47).

Згідно п.2.5 наказу №128 від 19 березня 2018 року «Щодо організації роботи працівників управління регіонального контролю та безпеки» ОСОБА_1 визнано відповідальним інспектором з контролю за виконанням доручень управління регіонального контролю та безпеки департаменту економічної безпеки та фінансових ризиків за супровід роботи філій та регіональних відділів регіональних управлінь департаменту закупівель, логістики з вказаних питань, організацію роботи з проблемними активами у регіоні обслуговування : Херсонська область (а.с. 56-58).

Відповідно до наказу №151 від 16 квітня 2018 року про внесення змін до наказу ПАТ «ДПЗКУ» від 19 березня 2018 року №128 на період закінчення 2017/2018 маркетингового року залишити за інспектором з контролю за виконанням доручень управління регіонального контролю та безпеки департаменту економічної безпеки та фінансових ризиків Щеплотського П.Д. регіони обслуговування: Дніпропетровська і Херсонська області та віддалене місце роботи філія ПАТ «ДПЗКУ» «Криворізьке ХПП»

Наказом №113 від 13 жовтня 2019 року затверджено та введено в дію штатний розпис працівників апарату управління акціонерного товариства «Державна природно-зернова корпорація України» з 23 жовтня 2019 року згідно з додатком ( а.с.63;64).

Відповідно до відповіді на повідомлення №130 12-21/2178 від 16.04.2018 року ОСОБА_4 до в.о голови правління ПАТ «ДПЗКУ» Ірині Марченко, зазначено, що він не заперечує проти встановлення віддаленого місця роботи в Херсонському регіональному відділені регіонального управління №3 департаменту закупівель за адресою: м.Херсон, вул.Ливарна, буд.18 і погоджується з цим рішенням (а.с. 65-67).

Наказом АТ «ДПЗКУ» №67 від 14 липня 2020 року затверджено штатний розпис АТ «ДПЗКУ» та введення його в дію з 15.07.2020 року( а.с.68-71). Витягом з наказу №523-к від 15.07.2020 року встановлено, що інспектора з контролю за виконанням доручень відділу по роботі з боржниками та взаємодії з правоохоронними органами управління по роботі з контрагентами департаменту безпеки ОСОБА_4 переміщено на посаду інспектора з контролю за виконанням доручень відділу забезпечення регіонального контролю управління регіональної безпеки департаменту безпеки з 15 липня 2020 року, з посадовим окладом у розмірі …… на місць (а.с.71).

Листом від 22.06.2020 року в.о. голови правління Коваленка В. №130-12-11/2146 ОСОБА_4 повідомлено про необхідність терміново приступити до роботи за робочим місцем, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 або повідомити дату виходу (а.с.83). 08.07.2020 року ОСОБА_4 повідомлено, що в разі неповідомлення поважності причин відсутності на робочому місці, до нього буде застосоване дисциплінарне стягнення ( а.с. 85).

Згідно службової записки ОСОБА_5 в період з січня 2020 року по липень 2020 року інспектор з контролю за виконанням доручень АТ «ДПЗКУ» Щеплотський П.Д. не перебував на території філії АТ «ДПЗКУ» «Великолепетиський елеватор», записи у журналі відвідування відсутні ( а.с.96).

Відповідно до службової записки в.о. начальника охорони філії АТ «ДПЗКУ» «Братолюбівський елеватор» Ткаченка А.В. в.о. директора філії АТ «ДПЗКУ» «Партизанський елеватор», директора філії «Білокриницький КХП» Камбур М. , директора філії «АТ «ДПЗКУ» «Брилівський елеватор» Туаєва А.В., директора філії АТ «ДПЗКУ» «Голопристанський елеватор» Васильєва С.О. в період з січня 2020 року по липень 2020 року інспектор з контролю за виконанням доручень АТ «ДПЗКУ» Щеплотський П.Д. на території філій не перебував, записи в журналах відвідувань відсутні (а.с. 97; 98;99;100;101) .

Відповідно до акту від 20 липня 2020 року, складеного та підписаного інспектором з виконання доручень С.Є. Калюжним, менеджером Д.Ю.Чуб, водієм філії АТ «ДПЗКУ» «Великолепетиський елеватор» В,І. Недбайло, інспектор з контролю за виконанням доручень відділу по роботі з боржниками та взаємодії з правоохоронними органами управління по роботі з контрагентами департаменту безпеки ОСОБА_1 був відсутній на роботі з 09-00 год. до 12-30 год. за адресою: АДРЕСА_1 без погодження з керівництвом та попереднім повідомленням про причини відсутності ( а.с. 102).

06.08.2020 року в.о. голови правління Коваленко В звернувся до в.о. голови профспілького комітету первинної профспілкової організації ПАТ «ДПЗКУ» Рибець Н. про надання згоди на звільнення ОСОБА_4 у зв`язку з прогулом без поважних причин згідно із п.4 ст.40 КЗпП України ( а.с. 121-123)

Відповідно до листа в.о. голови Київської міської профспілки працівників агропромислового комплексу первинної профспілкової організації ПАТ «ДПЗКУ» Рибець Н. від 10 серпня 2020 року, ОСОБА_1 з моменту його звільнення з ПАТ «ДПЗКУ» та станом на сьогодні на розрахунковий рахунок ППО АТ «ДПЗКУ» не вносились профспілкові внески. Також Щеплотський при поновленні його на роботі в АТ «ДПЗКУ» не подав відповідної заяви до ППо АТ «ДПЗКУ» про вступ. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 не є членом ППО АТ «ДПЗКУ», тому ППО АТ «ДПЗКУ» відповідно до ст.43 КЗпП України не має правових підстав для надання згоди на звільнення ОСОБА_4 з посади інспектора з контролю за виконанням доручень відділу забезпечення регіонального контролю управління регіональної безпеки департаменту безпеки АТ «ДПЗКУ2 у зв`язку з прогулом без поважних причин згідно із п. 4 ст. 40 КЗпП ( а.с.124-125).

Відповідно до листа в.о. голови правління Коваленка В. від 12.08.2020 року №130-1-19/3071 ОСОБА_6 повідомлено про необхідність протягом трьох днів з моменту отримання даного листа у будь-який спосіб повідомити відділ кадрів управління персоналу апарату управління товариства про причини відсутності на роботі з дня поновлення на роботі та зокрема з липня 2020 року по цей час. В іншому випадку його відсутність на роботі буде кваліфіковано як прогул без поважних причин ( а.с 87-89).

Наказом від 19 серпня 2020 року №598-к звільнено ОСОБА_4 , інспектора з контролю за виконанням доручень відділу забезпечення регіонального контролю управління регіональної безпеки департаменту безпеки, у зв`язку з прогулом без поважних причин (п.4 ст.40 КЗпП України) 19 серпня 2020 року. Також даним наказом визначено необхідність виплати ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну відпустку в кількості 32 календарні дні за період роботи з 11.09.2018 року до 19.08.2020 року ( а.с.126).

Повідомлення про звільнення направлено на адресу ОСОБА_4 із пропозицією з`явитися в апарат управління акціонерного товариства «ДПЗКУ» для ознайомлення з наказом та отримання трудової книжки за адресою: м.Київ, вул.Саксаганського,1 каб.318 ( а.с 127-128).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 виходив з того, що Відповідачем була порушена процедура накладення дисциплінарного стягнення, передбачена ч.1 ст.149 КЗпПУ, тобто Відповідач не додержувався законодавства про працю. Внаслідок порушення процедури прийняття спірного наказу про звільнення, права позивача були порушені та підлягають захисту в судовому порядку у визначений позивачем спосіб в межах позовних вимог з урахуванням принципу диспозитивності, шляхом скасування наказу №598-к від 19.08.2020 р., поновлення позивача на роботі на раніше займаній посаді та стягнення матеріальної шкоди середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте, суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Так, підставою звернення Позивача до суду став наказ Відповідача №598-к від 19.08.2020 року про звільнення його з роботи, який він вважав незаконним.

При цьому, свою позицію щодо незаконності наказу про звільнення ОСОБА_1 обґрунтував, зокрема тим, що: його після поновлення за рішення суду на роботі, було поновлено на іншу посаду, в іншому відділенні, в іншому управлінні та іншому департаменті, звільнено його 19.08.2020 року вже з третьої посади, він не знає коли його переводили, переміщували на останню посаду, з новою посадовою інструкцією його не ознайомлювали, він неодноразово звертався до керівництва Відповідача з проханням викликати його у відрядження до міста Києва для ознайомлення з усіма документами, однак керівництво його ігнорувало, жодних завдань йому не давало, у 2014 році при прийнятті його на роботу на підприємство Відповідача, місце його роботи було визначено місто Кривий Ріг і воно не змінювалось у законний спосіб, роботодавець при звільненні повинен був отримати згоду профспілки, членом, якої він є, рішення профспілки приймалося без його участю, наказ про звільнення підписано особою, яка не має права підписувати накази про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення, оскільки такі накази підписує голова правління, а не виконуючий обов`язки, в день звільнення з ним не проведено розрахунок, не видано наказу про звільнення та не видано трудову книжку.

Суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_4 дійшов висновку, що Відповідачем при звільненні була порушена процедура накладення дисциплінарного стягнення, передбачена ч.1 ст.149 КЗпПУ, оскільки за прогул на роботі саме 20 липня 2020 року з 09:00 до 12:30 годин за адресою: АДРЕСА_1 , власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення з приводу конкретного порушення трудової дисципліни, а саме, з приводу прогулу з 09-00 год. до 12-30 20.07.2020 року, натомість, виконуючий обов`язки голови Правління В.Коваленко 12.08.2020 року направив ОСОБА_1 лист з вимогою надати пояснення щодо його відсутності на роботі та на робочому місці ( АДРЕСА_1 ) з дня поновлення на роботі та зокрема з липня 2020 року по цей час.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції та повністю погоджується з доводами Відповідача, викладеним в апеляційній скарзі щодо законності звільнення ОСОБА_4 за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до частини п`ятої статті 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

У пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що стосовно до правил статті 24 КЗпП України рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до частини другої статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

На виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 03.12.2019 в справі №214/6671/18 Відповідачем АТ «ДПЗКУ» після отримання 08.01.2020 Постанови про відкриття виконавчого провадження №60941120 було скасовано наказ від 11.09.2018 №814-К «Про звільнення ОСОБА_4 » та прийнято Наказ №15-к від 09.01.2020 «Про поновлення на роботі ОСОБА_4 на посаді інспектора з контролю за виконанням доручень відділу по роботі з боржниками та взаємодії з правоохоронними органами управління по роботі з контрагентами департаменту безпеки з 11 вересня 2018 року (а.с.51, т.1).

Наказом АТ «ДПЗКУ» від 23.10.2019 №113 затверджено штатний розпис Товариства, згідно якого посада «Інспектор з контролю виконання доручень», яку раніше займав ОСОБА_1 була віднесена до Відділу по роботі з боржниками та взаємодії з правоохоронними органами управління по роботі з контрагентами Департаменту безпеки, тобто через зміну у структурі АТ «ДПЗКУ», яка відбулася у жовтні 2019 року, у січні 2020 року Позивача поновлено на посаді інспектора з контролю за виконанням доручень відділу по роботі з боржниками та взаємодії з правоохоронними органами управління по роботі з контрагентами Департаменту безпеки, яка є рівнозначною, раніше займаній ОСОБА_1 посаді, що зокрема підтверджено Актом ГУ Держпраці у Київській області від 22.10.2020 №КВ1172/3250/АВ.

Зокрема, зазначеним Актом (перевірка здійснювалась щодо дотримання прав Позивача) встановлено, що зміною у структурі АТ «ДПЗКУ» (наказ від 23.10.2019 №113) посада «Інспектор з контролю виконання доручень» віднесена до Відділу по роботі з боржниками та взаємодії з правоохоронними органами управління по роботі з контрагентами Департаменту безпеки на яку було поновлено Позивача є рівнозначною, посаді, яку раніше, до звільнення займав ОСОБА_1 . Також цим Актом встановлено, що в АТ «ДПЗКУ» відбулося переміщення працівника (визначеної посади), а не переведення, оскільки істотні умови праці працівника не змінились, тому згода працівника не вимагалась (а.с.168, т.1, п.2 Акту).

Отже, наведені вище обставини повністю спростовують необґрунтовані доводи Позивача про те, що його було поновлено на іншу посаду ніж він займав до звільнення, тобто в іншому відділенні, в іншому управлінні та в іншому департаменті, оскільки вони підтверджені Актом ГУ Держпраці у Київській області від 22.10.2020 №КВ1172/3250/АВ, в якому зазначено, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у той же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором (а.с.168, т.1 п.2 абзац 2).

Окрім того, матеріали справи містять копію Наказу №67 від 14 липня 2020 року Про зміну в організації виробництва і праці в апараті управління Товариства, яким було затверджено штатний розпис акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» згідно з додатком та введено його в дію з 15 липня 2020 року, де у п.3 керівникам структурних підрозділів надана вказівка щодо направлення своїх письмових пропозицій до управління персоналу щодо переведення працівників у підпорядковані підрозділи з урахуванням змін у штатному розписі (а.с.68, т.1).

З витягу з наказу №523-К від 15.07.2020 року Про переміщення працівників, вбачається, що ОСОБА_4 - інспектора з контролю за виконанням доручень відділу по роботі з боржниками та взаємодії з правоохоронними органами управління по роботі з контрагентами Департаменту безпеки, переміщенно на посаду інспектора з контролю за виконанням доручень відділу забезпечення регіонального контролю управління регіональної безпеки департаменту безпеки з 15 липня 2020 року з посадовим окладом у розмірі ……. на місяць (а.с.71).

Наказ №67 від 14 липня 2020 року Про зміну в організації виробництва і праці в апараті управління Товариства та Витяг з наказу №523-К від 15.07.2020 року Про переміщення працівників, підтверджують правомірність внесення Відповідачем в оскаржуваємий наказ про звільнення, відомостей про звільнення позивача з іншої посади ніж його було поновлено на роботі Наказом №15-к від 09.01.2020.

Твердження ОСОБА_4 щодо незаконності дій Відповідача в частині не ознайомлення його з новою посадовою інструкцією на посаді інспектора з контролю за виконанням доручень відділу по роботі з боржниками та взаємодії з правоохоронними органами управління по роботі з контрагентами Департаменту безпеки, також спростовуються тим Актом ГУ Держпраці у Київській області від 22.10.2020 №КВ1172/3250/АВ, де в абзаці третьому пункту другого інспектором праці Дмитренко А.В. після проведення перевірки, зроблено висновок, що посадова інструкція інспектора за виконнам доручень відділу по роботі з боржниками та взаємодії з правоохоронними органами по роботі з контрагентами Департаменту безпеки, затверджена 23.10.2019 (посада на яку поновлено Позивача), є рівнозначною посадовій інструкції інспектора з контролю за виконанням доручень управління регіонального контролю та безпеки департаменту економічної безпеки та фінансових ризиків (раніше займана Позивачем посада).

Доводи Позивача про те, що керівництво Відповідача ігнорувало його звернення щодо виклику у м.Києв для ознайомлення з документами та не давало йому жодних завдань, колегія суддів вважає надуманими, такими, що спростовуються наданими Відповідачем доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, Відповідачем на підтвердження своєї позиції додо законності звільнення ОСОБА_4 були надані наступні докази: Акт ГУ Держпраці у Київській області від 10.07.2020 №КВ 668/1322/АВ (перевірка здійснювалась за заявою Позивача), яким зокрема встановлено, ОСОБА_1 не приступив до роботи після поновлення та з нез`ясованих причин не з`явився на роботу в АТ «ДПЗКУ», у Товаристві відсутні правові підстави для виплати заробітної плати ОСОБА_1 ; Акт ГУ Держпраці у Київській області від 22.10.2020 №КВ1172/3250/АВ, яким встановлено, що ОСОБА_1 протягом девяти місяців 2020 року з нез`ясованих причин не з`явивлявся на роботу в АТ «ДПЗКУ» та не повідомляв керівництво Товариства про наявність поважних причин не прибуття на роботу; Акт від 20.07.2020 про відсутність ОСОБА_4 на роботі за визначеним місцем роботи: АДРЕСА_1 з 09:00год. до 12:30 год.; Витяг з табелю обліку робочого часу праці працівника ОСОБА_4 за період з січня 2020 року по серпень 2020 року, якими встановлено, що Позивач жодного дня не був на роботі; Службова записка референта філії АТ «ДПЗКУ» «Великолепетиський елеватор» Проценко В.Г. від 01.07.2020, якою встановлено, що протягом 3020 року ОСОБА_1 в приміщенні будівлі адміністрації філії АТ «ДПЗКУ» «Великолепетиський елеватор» не з`явивлявся, наказ про відрядження не надавав; Пояснення начальника офорони філії АТ «ДПЗКУ» «Великолепетиський елеватор» Перлик Є.С. від 01.07.2020, де зазначено, що прізвище ОСОБА_1 за період січень-червень 2020 року в журналі обліку відвідувачів філії АТ «ДПЗКУ» «Великолепетиський елеватор» не зареєстровано; Службова записка в.о. директора АТ «ДПЗКУ» «Великолепетиський елеватор» Гудзоватого С.Й від 13.07.2020 №196, в якій зазначено, що у період з січня 2020 року по липень 2020 року інспектор з контролю за виконанням доручень АТ «ДПЗКУ» Щеплотський П.Д. не перебував на території філії, записи у журналі відсутні; Службова записка в.о. директора АТ «ДПЗКУ» «Братолюбівський елеватор» Ткаченка А.В. від 09.07.2020 №246, де зазначено, що у період з січня 2020 року по липень 2020 року інспектор з контролю за виконанням доручень АТ «ДПЗКУ» Щеплотський П.Д. не перебував на території філії, записи у журналі відвідувань філії відсутні; Службові записки від 13.07.2020 №422, №01-03/538, №321, №49/07/20, відповідно, яким філії Товариства «Партизанський елеватор», «Білокриницький КХП», «Брилівський елеватор», «Голопристанський елеватор», в яких зазначено, що ОСОБА_1 протягом січня 2020 року по липень 2020 року на території вказаних філій не перебував, відповідні записи в журналах відсутні; Листи АТ «ДПЗКУ», які направлялись Товариством Позивачеві,а саме:№130-1-19/67 від 16.01.2020; №130-12-19/182 від 14.02.2020, №130-12-11/374 від 22.06.2020, №130-12-11/2146 від 08.07.2020, №130-12-19/2456, в яких Відповідач запрошував Позивача прибути на роботу та повідомити роботодавцю причини невиходу на роботу.

З копій листів ОСОБА_4 на листи Відповідача від 22.06.2020, №130-12-11/2146 від 08.07.2020, №130-12-19/2456, а також на лист від 12.08.2020 №130-1-19/3071, які адресовані Позивачем на ім`я в.о. голови Правління АТ «ДПЗКУ» Коваленка В.М., вбачається, що Позивач повідомляє про те, що, відразу з моменту вступу рішення суду від 03 грудня 2019 року в законну силу він приступив до роботи і постійно перебуває на робочому місці для виконання роботи, також в цих відповідях Позивач, просить викликати його наказом у відрядження та заслухати його особисто для вирішення питання стосовно подальшої співпраці, також в у відповіді на листи Відповідача від 22.06.2020, №130-12-11/2146 від 08.07.2020, №130-12-19/2456, зазначено, що він вже давав відповіді на листи Товариства «коли я приступлю до роботи», де вказував, що до роботи приступив 03.12.2019 року, всі законні вказівки керівництва виконую в повному обсязі, про що свідчить цей лист (а.с.103-104, т.1).

Тобто, з листів ОСОБА_4 надісланих Відповідачу на його листи слідує, що він приступив до роботи 03.12.2019 року і виконує всі законні вказівки керівництва в повному обсязі та наполягає на виклику його наказом у відрядження до м.Києва, про причини невиходу на роботу, як у своїх листах просив Відповідач повідомити Позивача, ОСОБА_1 не вказує, наполягаючи на тому, що він працює.

Так, матеріали справи містять копію Наказу №128 від 19 березня 2018 року Щодо організації роботи працівників управління регіонального контролю та безпеки, відповідно до п.2.5, яким за ОСОБА_1 визнано регіон обслуговування: Херсонська область. Філії ПАТ «ДПЗКУ» : «Білокриницький КХП», «Великолепетиський елеватор», «Голопристанський елеватор», «Партизанський елеватор», «Брилівський елеватор», Братолюбівський елеватор», встановлено віддалене місце роботи філія ПАТ «ДПЗКУ» Херсонський регіональний відділ регіонального управління №3 департаменту закупівель, копію, якого Позивач отримав під розпис 04.05.2018 (а.с.59-61, т.1).

Матеріали справи також містять лист-відповідь ОСОБА_4 на ім`я в.о. голови Правління ПАТ «ДПЗКУ» Марченко Ірини, де зокрема зазначено про отримання ним завірених копій Наказів та оригінал Повідомлення, а також проінформовано в.о. голови Правління ПАТ «ДПЗКУ» Марченко І. про те, що він не заперечує проти встановлення йому віддаленого місця роботи у Херсонському регіональному відділі регіонального управління №3 департаменту закупівель за адресою: АДРЕСА_1 і погоджується з цим рішенням (а.с.65, т.1).

Окрім того, Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.12.2019 р по справі №214/6671/18 (рішення, яким Позивача раніше було поновлено на роботі), яка залишена без змін Верховним Судом також було встановлено, що віддаленим місцем роботи ОСОБА_4 є Херсонський регіональний відділ регіонального управління №3 Департаменту закупівель, що розташований за адресою 73013 м.Херсон вул.Ливарна,18.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд першої інстанції не взяв до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_7 щодо встановленого ОСОБА_1 місця роботи за адресою АДРЕСА_1 за його згодою у Херсьнському регіональному відділі регіонального управління №1 департаменту закупівель, пославшись на те, що зазначеного рішення суду або його копії під час судового розгляду сторонами не надавалось.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з огляду на те, що положеннями Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262 встановлено, що Єдиний державний реєстр судових рішень є відкритим для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України та відповідно до ч.5 ст.4 цього Закону, судді мають право на доступ до усіх інформаціонних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, тобто для повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції мав можливість перевірити доводи сторони Відповідача дослідивши судове рішення, внесене до Реєстру та з`ясувати дійсні обставини справи.

Таким чином, наявні у справі докази повністю спростовують твердження Позивача про те, що з моменту прийняття його на роботу у 2014 році, місцем його роботи визначено м.Кривий Ріг і це місто ніколи не змінювалось у законний спосіб.

Колегія суддів вважає, що надані Відповідачем докази: Акт від 20.07.2020 про відсутність ОСОБА_4 на роботі за визначеним місцем роботи: АДРЕСА_1 з 09:00год. до 12:30 год.; Витяг з табелю обліку робочого часу праці працівника ОСОБА_4 за період з січня 2020 року по серпень 2020 року; Службова записка референта філії АТ «ДПЗКУ» «Великолепетиський елеватор» Проценко В.Г. від 01.07.2020; Пояснення начальника офорони філії АТ «ДПЗКУ» «Великолепетиський елеватор» Перлик Є.С. від 01.07.2020; Службова записка в.о. директора АТ «ДПЗКУ» «Великолепетиський елеватор» Гудзоватого С.Й від 13.07.2020 №196; Службова записка в.о. директора АТ «ДПЗКУ» «Братолюбівський елеватор» Ткаченка А.В. від 09.07.2020 №246; Службові записки від 13.07.2020 №422, №01-03/538, №321, №49/07/20; Листи АТ «ДПЗКУ», які направлялись Товариством Позивачеві, а саме:№130-1-19/67 від 16.01.2020; №130-12-19/182 від 14.02.2020, №130-12-11/374 від 22.06.2020, №130-12-11/2146 від 08.07.2020, №130-12-19/2456, в яких Відповідач запрошував Позивача прибути на роботу та повідомити роботодавцю причини невиходу на роботу, повністю спростовують твердження Позивача про те, що він приступив до роботи 03.12.2019 року і виконує всі законні вказівки керівництва в повному обсязі, які до того ж суперечать його, ж доводам, викладеним у позові, де Позивач зазначав, що керівництво Відповідача його ігнорувало і жодних завдань не давало.

Доводи позивача про те, що роботодавець повинен був отримати згоду профспілки, членом, якої він є та, що рішення профспілки щодо його звільнення приймалось без його участі не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються листом в.о. голови Київської міської профспілки працівників агропромислового комплексу первинної профспілкової організації ПАТ «ДПЗКУ» Рибець Н. від 10 серпня 2020 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 з моменту його звільнення з ПАТ «ДПЗКУ» та станом на сьогодні на розрахунковий рахунок ППО АТ «ДПЗКУ» не вносив профспілкові внески та при поновленні його на роботі в АТ «ДПЗКУ» не подавав відповідної заяви до ППо АТ «ДПЗКУ» про вступ, тобто не є членом ППО АТ «ДПЗКУ», тому ППО АТ «ДПЗКУ» відповідно до ст.43 КЗпП України не має правових підстав для надання згоди на звільнення ОСОБА_4 з посади інспектора з контролю за виконанням доручень відділу забезпечення регіонального контролю управління регіональної безпеки департаменту безпеки АТ «ДПЗКУ» у зв`язку з прогулом без поважних причин згідно із п. 4 ст. 40 КЗпП (а.с.124-125, т.1).

Доводи позивача щодо відсутності повноважень у виконуючого обов`язки голови правління підписувати наказ про звільнення, як правильно зазначив суд першої інстанції, не є суттєвими, оскільки будь яких обмежень компетенції або заборон в Законі України «Про акціонерні товариства» або в Статуті відповідача позивачем не зазначалось та судом не встановлено.

Така позиція відповідає судовій практиці (Постанова ВС від 10.04.2019 у справі №750/12104/16 а, Постанова ВС від 11.10.2019 у справі №9910/13731/18, Постанова ВС від 15.08.2019 у справі №752/15009/16ц).

Відповідно до статті 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно, сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено договір.

Згідно статті 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Як зазначено в частині першій статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

При вирішенні питання про правомірність притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності підлягає з`ясуванню, в чому конкретно проявилось порушення трудової дисципліни, чи додержані власником або уповноваженим ним органом, передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи правомочним органом накладено дисциплінарне стягнення, чи не закінчився для цього встановлений строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при обранні виду стягнення ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника.

Відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Таким чином, оскільки Відповідачем належними, допустимими та достовірними доказами доведена відсутність Позивача на роботі без поважних причин протягом семи місяців (в період з 09.01.2021 по19.08.2020), тобто порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни у вигляді прогулу без поважних причин, колегія суддів вважає, що до Позивача правомірно застосовано дисциплінарне стягнення роботодавцем (його уповноваженим органом) та з дотриманням строків та порядку його застосування, шляхом його звільнення на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Отже, відсутні правові та фактичні підстави і обставини для визнання незаконним та скасування наказу Відповідача від 19 серпня 2020 року №598-К, про звільнення Позивача на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України

Згідно статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи, що звільнення Позивача відбулося на законних підставах, позовні вимоги в частині поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які є похідними від основної вимоги також задоволенню не підлягають.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, відповідно здійснюється й розподіл судових витрат.

Нормами ч.6 ст.141 ЦПК визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом, позивач був звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідачем при подачі апеляційної скарги сплачено судовий збір у сумі 3533,65 грн грн., який підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 травня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Відмовити позивачу ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог, заявлених до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: