Справа № 946/8690/21
Провадження № 2-з/946/84/21
УХВАЛА

22 жовтня 2021 року

суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :02:002:1782, площею 0,0768 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку за кадастровим номером :02:002:2147, площею 0,0112 га; земельну ділянку за кадастровим номером :02:002:2149, площею 0,0064 га, та заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації прав, держаним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав на вказані земельні ділянки. В обґрунтування заяви вказує, що на даний час він звернувся із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 489422,62 дол. США, з яких 56650 дол. США основна заборгованість, 310 158,75 дол. США заборгованість з пені, 119042,60 дол. США заборгованість зі 100% річних від суми заборгованості, 3571,28 грн. заборгованість зі сплати 3% річних, та судові витрати. Як на підставу позову ОСОБА_1 посилається на ті обставини, що ОСОБА_2 зобов`язався до 06.09.2019 року повернути йому грошову суму у розмірі 56650 дол. США, однак у визначений строк зобов`язання не виконав. Відповідач, дізнавшись про зазначений позов, може вчиняти дії, які спрямовані на відчуження майна, за рахунок якого може бути задоволені грошові вимоги ОСОБА_1 . На даний час вказані об`єкти не обтяжені та позивач вказує, що у нього є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач почне вчиняти договори з відчуження нерухомого майна, що у свою чергу значно ускладнить виконання судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заяву про забезпечення позову, суд прийшов до наступного висновку.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

19.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошових коштів у розмірі: 489422,62 дол. США, з яких 56650 дол. США основна заборгованість, 310 158,75 дол. США заборгованість з пені, 119042,60 дол. США заборгованість зі 100% річних від суми заборгованості, 3571,28 грн. заборгованість зі сплати 3% річних, та судові витрати.

Як вбачається з Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.10.2021 року №279302099, 279132298, 279132277 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:1782, площею 0,0768 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:2147, площею 0,0112 га; земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:2149, площею 0,0064 га.

Відповідно до ч.ч.1,2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Пунктами 1, 2 частини 1 ст.150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову. Водночас вжиття заходів забезпечення позову не може підміняти собою вирішення спору по суті.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, забезпечення позову сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно п. 4 згаданої постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Конституцією України(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до ЗУ від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Тому, враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір та не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню шляхом накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :02:002:1782, площею 0,0768 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку за кадастровим номером :02:002:2147, площею 0,0112 га; земельну ділянку за кадастровим номером :02:002:2149, площею 0,0064 га.

В частині забезпечення позову шляхом заборони заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації прав, держаним реєстраторам, вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав на вказані земельні ділянки, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки такий спосіб забезпечення позову може призвести до порушення прав третіх осіб та не передбачений ст.150 ЦПК України.

Керуючись статтями 149,150,260,353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :02:002:1782, площею 0,0768 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 ».

Накласти арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :02:002:2147, площею 0,0112 га, належну ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 ».

Накласти арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :02:002:2149, площею 0,0064 га, належну ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 ».

В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання даної ухвали покласти на Ізмаїльський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (68600, Одеська область, м.Ізмаїл, просп.Миру, 23).

Ухвала може бути скасована за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги, що не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Т.П.Пащенко