ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7653/21 Справа № 201/1884/21 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування», Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суді із позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування», Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_3 мотивовані тим, що 30 липня 2020 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який при зміні напрямку руху ліворуч не переконався в безпечності свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «БМВ», державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався зліва. Своїми діями, ОСОБА_1 спричинив матеріальний збиток та механічні пошкодження транспортному засобу «БМВ», державний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_3 . Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал страхування".

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 340 грн.

На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «БМВ», під керуванням ОСОБА_3 , був забезпечений договором добровільного страхування наземного транспортного засобу за програмою «Автокласика», виданий ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», що підтверджується договором СТД № 3489596 від 07 жовтня 2019 року. Згідно з цим договором страховик зобов`язувався виплатити страхове відшкодування у випадку пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок ДТП.

30 липня 2020 року позивачем подана заява про шкоду транспортному засобу до страховика ПрАТ «УАСК «АСКА». Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля становила більше 70 відсотків його дійсної вартості до пошкодження, то його відновлення було визнано економічно необґрунтованим. Вартість автомобіля після ДТП була визначена за результатами проведених торгів на Інтернет-платформі у розмірі 171 000 грн., метою яких було отримання інформації про реальну ринкову вартість транспортного засобу в пошкодженому стані на момент оцінки.

Оскільки транспортний засіб було визнано конструктивно знищеним, страховик прийняв рішення про виплату страхового відшкодування на суму 62 651,33 грн. відповідно до Звіту SL № 136415 від 23 серпня 2020 року, що відповідає різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Але для відновлення транспортного засобу до первісного стану на момент ДТП, ОСОБА_3 знадобилось 125 592 грн.. У зв`язку з тим, що фактичний розмір завданої шкоди перевищує встановлений розмір страхового відшкодування, відповідно до норм чинного законодавства, на винуватця ДТП покладається обов`язок відшкодувати різницю між вартістю виконаних робіт для відновлення пошкодженого автомобіля і сумою страхового відшкодування, зокрема, 125 592 грн. - 62 651,33 грн. = 62 940,67 грн. Крім цього, неправомірні дії відповідача погіршили душевний і соціальний добробут ОСОБА_3 , порушили нормальні життєві зв`язки і зажадали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а також додаткових суттєвих витрат. Позивач є приватним підприємцем, його діяльність пов`язана з постійним рухом на далекі відстані.

Враховуючи, що фактичне місце проживання позивача знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а місце ведення підприємницької діяльності - АДРЕСА_2 , йому щодня довелось долати відстань 45 км. без власного транспортного засобу (тільки, щоб доїхати до роботи та назад додому). Все це призвело до того, що він зазнав моральних страждань, через те, що були порушені звичайні життєві зв`язки через неможливість продовження нормального, звичайного життя, порушено право власності, у зв`язку з чим він не мав можливості тривалий час користуватися належним йому автомобілем.

Крім того, позивач зазначив, що 23 березня 2021 року ПрАТ Страхова компанія Арсенал страхування в рахунок відшкодування матеріальної шкоди виплатила йому ще 23651 грн. 72 коп., а всього було виплачено позивачу 82940 грн. 67 коп., у зв`язку з чим сума шкоди зменшена до 39288 грн. 95 коп.

На підставі викладеного позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_1 59 288,95 грн. з яких: 39 288,95 грн. - матеріальна шкода; 20 000 грн. моральна шкода.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2021 року позовні вимоги задоволено частково, а саме, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 39 288,95 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 грн.. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності. При цьому, частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд першої інстанції, врахувавши вимоги розумності і справедливості, ступінь моральних страждань позивача, спричинених внаслідок протиправних дій відповідача, відсутність можливості користуватися транспортним засобом певний період часу, вважав, що позивачу було завдано моральної шкоди від стресу під час самої ДТП та від майнових втрат (що потребувало додаткових зусиль для організації життя).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати в частині стягнення матеріальної шкоди, судового збору та витрат на правову допомогу та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що отримавши страхове відшкодування в сумі 86303,05 грн. матеріальна шкода завдана позивачу відшкодована в повному обсязі, а тому останній не має права вимагати отримати додаткові грошові кошти. Крім того, апелянт зазначає, що належним відповідачем у даній справі є страховик відповідача, так як цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована на загальну суму у 280 000 грн., яка повністю покриває заподіяну позивачу матеріальну шкоду у сумі 257 303,05 грн. навіть без врахування вартості залишків його авто у 171 000 грн., які залишилися у позивача. Також, апелянт не згодний з рішенням в частині стягнення з нього витрат на правову допомогу та судового збору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 30 липня 2020 року ОСОБА_1 керуючи автомобілем «FORD FOCUS», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в районі буд. № 19 по вул. Запорізьке шосе у м. Дніпрі, де при зміні напрямку руху ліворуч не переконався в безпечності свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «ВMW 530D», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався зліва. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2020 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 340 грн..

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування».

На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВMW 530D», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , був забезпечений договором добровільного страхування наземного транспортного засобу за програмою «Автокласика», виданий ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», що підтверджується договором СТД № 3489596 від 07 жовтня 2019 року.

30 липня 2020 року позивачем подана заява про шкоду транспортному засобу до страховика ПрАТ «УАСК «АСКА».

Відповідно до Висновку про розмір матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження транспортного засобу від 12 серпня 2020 року, проведеного на замовлення ПрАТ «УАСК «АСКА», ринкова вартість автомобіля «BMW 530 D» становить 233 901,33 грн., вартість відновлювального ремонту становить 391 405,08 грн. Розмір матеріального збитку, заподіяного власнику внаслідок пошкодження «BMW 530 D», становить 233 901,33 грн..

Оскільки транспортний засіб було визнано конструктивно знищеним, страховик прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 62 651,33 грн. відповідно до Звіту SL № 136415 від 23 серпня 2020 року, що відповідає різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Для відновлення транспортного засобу ОСОБА_3 витрачено 125 592 грн., що підтверджується рахунком на оплату № від 16 вересня 2020 року, де визначено ідентифікаційний номер транспортного засобу, який підлягає ремонту, та квитанціями до прибуткового касового ордера № 10789 від 28 вересня 2020 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № 10987 від 26 листопада 2020 року.

25 лютого 2021 року ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» повідомило позивача про те, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «FORD FOCUS», на момент ДТП також застрахована в ПрАТ «СК Універсальна» згідно з полісом АО/4993092.

26 лютого 2021 року позивач звернувся до ПрАТ «СК Універсальна» з заявою щодо проведення доплати матеріального збитку.

22 березня 2021 року ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» повідомило про прийняте рішення виплатити страхове відшкодування у розмірі 23 651,72 грн..

13 квітня 2021 року ПрАТ «СК Універсальна» повідомила позивача, що після виплати страхового відшкодування у розмірі 23 651,72 грн. ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» звернулось до ПрАТ «СК Універсальна» за відшкодуванням частини виплаченого страхового відшкодування.

Також зазначено, що ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» виконало свої зобов`язання перед позивачем у повному обсязі.

Встановивши вказані обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що предметом спору у цій справі є сума у розмірі 39 288,95 грн., що є різницею між фактично понесеними витратами на відновлювальний ремонт транспортного засобу після ДТП у розмірі 125 592 грн. та страховою виплатою, яка склала 86 303,05 грн. (ПрАТ «УАСК «АСКА» сплачено 62 651,33 грн.; ПрАТ «СК «Арсенал страхування» сплачено 23 651,72 грн.).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

У п. 6 вищевказаної постанови зазначено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, неправомірними діями ОСОБА_1 , пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу), позивачу було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Таким чином, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик.

Завдання відповідачем позивачу шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву позивача (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондує відповідний обов`язок відповідача (боржника) відшкодувати завдану шкоду.

Втім, дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий ( ОСОБА_3 ) так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні, яким є страховик ПрАТ «СК «Арсенал страхування».

При цьому, зазначені зобов`язання не виключають одне одного.

Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та у разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Саме тому, як зазначає позивач в позовній заяві, йому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 86 303 грн. 05 коп., що є недостатнім для повного відшкодування шкоди.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З наведеного слідує, що особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про правомірність пред`явлення позову до ОСОБА_1 з вимогою про повне відшкодування завданої ним шкоди, оскільки позивач вимагає стягнення лише тих витрат, які не перевищують вартість матеріального збитку відповідно до висновку про розмір матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження транспортного засобу від 12 серпня 2020 року та складають різницю між фактично понесеними витратами на відновлювальний ремонт транспортного засобу та страховою виплатою, яка складає 86 303,05 грн..

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Врахувавши ступінь моральних страждань позивача, спричинених внаслідок протиправних дій відповідача, відсутність можливості користуватися транспортним засобом певний період часу, а також принципи розумності та справедливості, суд вважав, що позивачу дійсно було завдано моральної шкоди від стресу під час самої ДТП та від майнових втрат (що потребувало додаткових зусиль для організації життя), розмір якої підлягає до стягнення в розмірі 2 000 грн..

При цьому, стягуючи з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, яка йому надавалась адвокатом, суд вірно виходив з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів, щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Взявши до уваги документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу (наданий опис виконаних робіт, акт прийму-передачі виконаних робіт, рахунок та квитанція до прибуткового касового ордеру, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5 475,95 грн..

Доводи апелянта в скарзі про те, що отримавши страхове відшкодування в сумі 86303,05 грн. матеріальна шкода завдана позивачу відшкодована в повному обсязі, а тому останній не має права вимагати отримати додаткові грошові кошти, а також те, що належним відповідачем у даній справі є страховик відповідача, - колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що вони зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі. Крім того, суд першої інстанції надав вірні та такі, що відповідають вимогам чинного законодавства відповіді на кожний аргумент сторін.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 ..

Рішення в оскаржуваній частині як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Законність рішення в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди колегією суддів не перевіряється, так як не є предметом апеляційного оскарження.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко