Справа № 344/7228/21
Провадження № 22-ц/4808/1613/21
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Фединяк
У Х В А Л А

22 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Горейко М.Д.

перевіривши апеляційну скаргупредставника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» Шишлова Олександра Євгеновича на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 17 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення заборгованості за невиплату страхового відшкодування та моральної шкоди за зустрічною позовною заявою ПАТ «Страхова компанія «АРК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортного засобу та визнання недійсним договору добровільного страхування,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17 травня 2021 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ПАТ «Страхова компанія «АРК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортного засобу та визнання недійсним договору добровільного страхування до розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення заборгованості за невиплату страхового відшкодування та моральної шкоди.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» Шишлов О. Є. подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконну ухвалу.Вказує, що процесуальним законом передбачена можливість апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції, оскільки ЦПК України не містить прямої заборони на таке оскарження.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у прийняті зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що об`єднання позовів в одне провадження та спільний розгляд вищезазначених позовів є недоцільним, оскільки, позови містять різний зміст вимог, обставин, які підлягають доказуванню, зокрема те, що вимога первісного та зустрічного позовів в разі їх задоволення створюють різні правові наслідки.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд приймає зустрічний позов до спільного розгляду з первісним, якщо вони прямо взаємопов`язані між собою і спільний їх розгляд є доцільним. Взаємний зв`язок як умова для прийняття зустрічного позову має місце у випадку, якщо вимоги відповідача і позивача виникають з одних правовідносин і коли на обґрунтування тієї й іншої вимоги наводяться спільні факти.

Разом з тим, виходячи з принципів рівноправності, диспозитивності та змагальності сторін, цивільне процесуальне законодавство гарантує відповідачеві право на захист від пред`явленого позову шляхом подання зустрічного позову.

Зустрічний позов дозволяє розглянути в одному процесі вимоги обох сторін, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.

У статті 1 Конституції України закріплено, що Україна є правовою державою. Як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини і громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина п`ята статті 55 Конституції України).

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

ЄСПЛ зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).

Обмеженням права на доступ до суду, в даному випадку, є визначений нормами ЦПК України перелік ухвал суду першої інстанції, що можуть бути предметом апеляційного оскарження окремо від рішення суду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Частиною 2 ст. 352 ЦПК України встановлено, що окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції, зазначені в статті 353 ЦПК України.

Системне тлумачення статті 353 ЦПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.

Наведені висновки узгоджуються з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2021 року справа № 759/7587/20 провадження № 61-2078ск21.

Встановлено, щопредставник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» Шишлов О. Є. оскаржує ухвалу Івано-Франківського міського суду від 17 травня 2021 року про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви, яка не передбачена переліком, наведеним у статті 353 ЦПК України.

Відповідно до пункт 1 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

При цьому таке судове рішення не обмежує права відповідача на доступ до суду, оскільки: 1) за вищенаведеною частиною другою статті 353 ЦПК України заявник має право включити заперечення на ухвалу суду, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, до апеляційної скарги на рішення суду; 2) як правильно роз`яснив суд першої інстанції, відповідач має право звернутися до суду з окремим позовом.

Виходячи з викладеного та керуючись пунктом 3 частини 1 статті 358 ЦПК України, суд дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» Шишлова Олександра Євгеновича на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 17 травня 2021 року.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В.Василишин

М.Д.Горейко