Провадження №2-о/521/314/21
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

20 жовтня 2021 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Гранін В.Л., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Кот Дмитро Геннадійович, про встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся поштою до суду у межах окремого провадження із заявою про встановлення юридичного факту припинення зобов`язань із договору позики, встановлення факту припинення іпотеки у зв`язку з припиненням юридичної особи позикодавця. Встановлення цих фактів необхідно заявнику для зняття заборони відчуження майна, а саме її квартири АДРЕСА_1 . Судовий збір заявником взагалі не сплачено (за встановлення двох фактів).

У ч. 2 ст. 315 ЦПК України, йдеться про умови, за яких можливе встановлення інших юридичних фактів, крім тих, які перераховані у ч. 1 ст. 315 ЦПК України. До таких умов віднесено:

1. Встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права;

2. Коли законом не визначено іншого порядку їх встановлення;

3. Заявник не має іншої можливості одержати документ, що посвідчує юридичний факт;

4. Встановлення факту не посвідчується з наступним вирішенням спору про право.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року з змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» указано: при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

На підставі цієї Постанови в п.4 Листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження на підставі ч. 2 ст. 122 ЦПК ( ЦПК 2017 року ст.186ч.1), а коли справу вже відкрито - закриває провадження в ній.

Як зазначено у заяві, встановлення даного факту необхідно для зняття заборони відчуження майна, а саме її квартири АДРЕСА_1 й внесення відповідних змін до електронного реєстру прав власності на нерухоме майно. Заявником не надана відмова відповідного органу при зняття такої заборони. Заявник також вказує, що така заборона порушує її права власності.

На підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, оскільки з заяви про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, який може бути вирішено в порядку ч.2 ст.30 ЦПК України поданням позову про зняття арешту з майна ( заборони) чи оскарженням дії реєстратора щодо внесення змін до відповідного запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Частинами 1 і 2 ст. 315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення факту, а також що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зміст цих правових норм відповідає положенням ст. 293 ЦПК України, яка визначає поняття окремого провадження, як виду непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Тому обов.язок скасувати заборони та внести зміни до Державного реєстру прав на нерухоме майно може бути покладено на відповідача тільки в позовному провадженні. Факт ліквідації сторони договорів позики та іпотеки не може бути підставою для розгляду справи в окремому провадженні, оскільки відповідно до ст.55 ЦПК України суд залучає до участі у справі правонаступника.

Системне тлумачення цих статей свідчить про те, що не підлягає розгляду в судовому порядку справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо законом визначено інший порядок їх встановлення.

Згідно ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних осіб із суб`єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій, чи бездіяльності.

Крім того, вважаю необхідним вказати наступне.

Якщо позивач оскаржує дії державного реєстратора з приводу розгляду його заяви у контексті статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», і цей спір не стосується речових прав чи обтяжень на нерухоме майно третіх осіб, такий спір є публічно-правовим і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства (постанови Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 490/5986/17-ц (провадження № 14-331цс18). Такі висновки фактично вибачаються з постанови від 5 червня 2018 року (справа № 804/20728/14 та постанови від 10 квітня 2018 року (справа№ 808/8972/15,

Частиною 2 статті 30 ЦПК України передбачено розгляд судом справ за позовами про зняття арешту, тобто до Малиновського районного суду м. Одеси в порядку позовного провадження, а не окремого провадження. Заявник, як власник може на підставі ст. 391 ЦК України вимагати захисту свого права власності від порушень не пов`язаних із позбавленням володіння.

Таким чином, на думку суду, фактично з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном шляхом виключення цього майна з акту опису (арешту), а згідно ст. 315 ЦПК України, в такому випадку суддя відмовляє у відкритті провадження у справі. При тому, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, законом встановлено інший порядок розгляду таких справ.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що заявник вже звертався до суду з аналогічною заявою ( в якій також не було сплачено судового збору) й йому ухвалою суду від 14.12.2020 року було відмовлено у відкритті провадження у справі з тих самих підстав та роз`яснено яким чином вона може звернутись за захистом своїх прав. Однак заявник через пошту знову подав аналогічну заяву, також не сплатив судового збору. Тому виникають сумніви в тому саме цей заявник підписав цю заяву. В подальшому заявнику необхідно чи особисто ( або через представника) подати заяву до канцелярії суду, чи посвідчити свою підпис в установленому законом порядку при подачі заяви поштою, чи падати заяву в електронному вигляді користуючись єдиним цифровим підписом.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 186, ч. 6 ст. 294, ч. 2 ст. 315 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження за заявою про встановлення юридичного факту.

Роз`яснити ОСОБА_1 про можливість подання позовної заяви про зняття арешту (заборони) до Малиновського районного суду м. Одеси.

Цю ухвалу невідкладно надіслати заявнику разом із заявою та всіма доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в 15 - денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя