КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/5770/2021 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.

П О С Т А Н О В А
іменем України
06 жовтня 2021 року м.Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді: Суханової Є.М.,
суддів: Гаращенка Д.Р., Мостова Г.І.,
за участю секретаря: Карпенка В.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року про зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частку квартири, встановлення порядку користування квартирою, вселення та витребування майна із чужого незаконного володіння,-
ВСТАНОВИЛА:
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частку квартири, встановлення порядку користування квартирою, вселення та витребування майна із чужого незаконного володіння.
Так, 18 січня 2021 року до судупершої інтанції надійшла заява ОСОБА_2 про зупинення провадження по справі, відповідно до п.2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, у зв`язку з проходженням військової служби.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року у клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження задоволено.
Зупиненопровадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частку квартири, встановлення порядку користування квартирою, вселення та витребування майна із чужого незаконного володіння.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, апелянт позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановлену з порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції постановити нову, якою направити справу для продовження розгляду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що зупинивши провадження в справі, суд першої інстанції не врахував ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на навчанні у військовому інституті, крім того, зауважила, що його підрозділ не залучений до участі у проведенні антитерористичної операції, а саме лише перебування відповідача у лавах Збройних Сил України не є підставою для зупинення провадження у справі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Зупиняючи провадження у даній справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач дійсно проходить службу в ЗСУ, з подальшим відправленням до проведення АТО, а тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у разі перебування сторони в складі ЗСУ, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
У справі, яка переглядається, суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання про визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частку квартири, встановлення порядку користування квартирою, вселення та витребування майна із чужого незаконного володіння.
Згідно до ст 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як убачається із матеріалів справи, що перебуваючи на військовій службі відповідач ОСОБА_2 не має змогиздійснити реалізацію наданих йому ЦПК прав шляхом листування.
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що молодший лейтенант запас ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до довідки № 212/16 від 24.12.2020 року, призвано Шевченківським районним у місті Києві територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на військову службу за призовом осіб офіцерського складу до Збройних Сил України строком на 18 місяців з 01.12.2020 року, відповідно до наказу Міністра оборони України від 24.11.2020 року № 603.
Згідно витягу з наказу Міністра оборони України № 603 від 24.11.2020 року призвано на військову службу за призовом осіб офіцерського складу до Збройних Сил України строком на 18 місяців, присвоєно особисті номери та призначено слухачами: Військового інституту телекомунікації та інформатизації імені Героїв Крут Київський міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки молодшого лейтенанта запасу ОСОБА_2 , ВОС-121000.
Отже враховуючи вищевикладене, колегія суддів, вважає, що, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків про наявність підстав для зупинення провадження у справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частку квартири, встановлення порядку користування квартирою, вселення та витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки відповідач відправлений на військову службу за призовом осіб офіцерського складу до Збройних Сил України строком на 18 місяців з 01.12.2020 року, відповідно до наказу Міністра оборони України від 24.11.2020 року № 603.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , про те, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на навчанні у військовому інституті, крім того, зауважила, що його підрозділ не залучений до участі у проведенні антитерористичної операції, а саме лише перебування відповідача у лавах Збройних Сил України не є підставою для зупинення провадження у справі є безпідставними та необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи.
Загалом такі доводи зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої інстанції та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права.
За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постановлену ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Інші доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування постановлених ухвал суду.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2021 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 20 жовтня 2021 року.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Г.І. Мостова
Д.Р. Гаращенко