Ухвала

25 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 134/1789/19

провадження № 61-9975св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Городківської сільської ради Крижопільського району, ОСОБА_2 , третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про визнання недійсним свідоцтва про право власності, свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на житловий будинок та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Городківської сільської ради Крижопільського району про встановлення факту спільного проживання, визнання недійсним свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Глушкової Ольги Ігорівни на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 28 квітня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок від 13 жовтня 1993 року № 1466, видане на ім`я ОСОБА_4 на цілий житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , зареєстроване в Тульчинському бюро технічної інвентаризації 13 жовтня 1993 року за реєстровим № 1452.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 видане на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 виконавчим комітетом Городківської сільської ради 11 червня 2002 року, зареєстроване Тульчинським МБТІ 12 червня 2002 року в реєстрову книгу № 10 за № 1452.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 16 квітня 2005 року, яким за ОСОБА_6 було визнано право на автомобіль ЛуАЗ - 969 М д/н НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_5 (спадкова справа № 162, реєстрованого 539).

В задоволенні вимоги ОСОБА_3 про встановлення факту її постійного проживання з ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини, а саме з серпня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ) відмовлено.

В задоволенні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 відмовлено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 5/8 частин житлового будинку АДРЕСА_3 (А- житловий будинок загальною площею 62,4 кв.м, житловою площею 44,9 кв.м, а - веранда, а 1 - прибудова, а2 - вхідний майданчик, а3 - прибудова, Б - літня кухня, б - веранда, В - господарська будівля, Г - сарай, г ? прибудова, Д - погріб, У - вбиральня, К - криниця, 1-2 - ворота) по АДРЕСА_4 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В задоволенні вимоги ОСОБА_3 про стягнення судових витрат відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 28 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 квітня 2005 року, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Городківської сільської ради 11 червня 2002 року, зареєстроване Тульчинським МБТІ 12 червня 2002 року за № 1452, про визнання за ОСОБА_1 права власності на частку у житловому будинку АДРЕСА_2 , та позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 13 жовтня 1993 року № 1466, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Городківської сільської ради 11 червня 2002 року, зареєстроване Тульчинським МБТІ 12 червня 2002 року, скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 видане на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , видане виконавчим комітетом Городківської сільської ради 11 червня 2002 року, зареєстроване Тульчинським МБТІ 12 червня 2002 року в реєстрову книгу № 10 за № 1452.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 13 жовтня 1993 року № 1466 відмовлено.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - адвокат Глушкова О. І., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині та направити у вказаній частині справу на новий розгляд, скасувати постанову апеляційного суду в частині та залишити в силі рішення суду першої інстанції у скасованій частині.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 145/1684/16-ц, провадження № 61-30757св18, від 10 лютого 2021 року у справі № 340/87/18, провадження № 61?15230св19, від 24 вересня 2020 року у справі № 352/283/18, провадження № 61?1435св19, від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, провадження № 61-44149св18, від 01 липня 2020 року у справі № 222/1109/17, провадження № 61-43496св18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також заявник вказує на порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суди не дослідили зібраних у справі доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Городківської сільської ради Крижопільського району, ОСОБА_2 , третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про визнання недійсним свідоцтва про право власності, свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на житловий будинок та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Городківської сільської ради Крижопільського району про встановлення факту спільного проживання, визнання недійсним свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян