Справа № 509/4974/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Козирський Є.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Овідіопольський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про захист прав споживача банківських послуг шляхом зняття арешту з нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2021 року представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд зняти арешт з нерухомого майна номер запису про обтяження 20560201, від 24.05.2017 року, накладений в 11:12:02 на підставі постанови, серія та номер: ВП50732450 від 24.05.2017 року, видавник: головний державний виконавець Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Єрусланова О.О., з видом обтяження арешт нерухомого майна; особа, майно/права якої обтяжуються ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

23 вересня 2021 року позовна заява була залишена без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак позивачем до позовної заяви не додано квитанції про сплату судового збору у зв`язку з посиланням на звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав а споживачів».

Згідно із ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм ЗУ «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів», таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів».

Проте в позовній заяві відсутнє таке обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 в обґрунтування своїх вимог щодо сплати судового збору посилається на ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист права споживачів», якою передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаних з порушень їх прав. Між тим, суддя вважає, що твердження позивача про те, що вимоги, з якими вона звернулася до суду, безпосередньо випливають із правовідносин про захист прав споживачів, є хибним, так як з огляду на ті вимоги і ті підстави, які зазначає позивач у позові про зняття арешту з майна, відсутні підстави вважати, що позивачка звернулася саме за захистом прав споживачів, який гарантований, зокрема, ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 грн. 00 коп.

У відповідності до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суд повертає позовну заяву позивачеві, якщо позивач відповідно до ухвали про залишення без руху у встановлений строк не усунить вказані недоліки.

Позивачем судовий збір не сплачений.

Оскільки позивачем недоліки не виправлені, вказану вище позовну заяву, відповідно до ст.185 ЦПК України, необхідно вважати неподаною та повернути позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Овідіопольський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про захист прав споживача банківських послуг шляхом зняття арешту з нерухомого майна - вважати неподаною та повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню зі заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги з дня її проголошення.

Суддя Є.С. Козирський