Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1957/14
Провадження № 6/945/67/21
УХВАЛА

20 жовтня 2021 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Войнарівського М.М., за участю секретаря судового засідання Жиган А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», стягувач: Публічне акціонерне товариство «Імексбанк», боржник: ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21.04.2015року в цивільній справі № 480/1957/14 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягення заборгованості та судових витрат.

В обґрунтування заяви зазначено, що Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21.04.2015 року по цивільній справі № 480/1957/14, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №999-00064139/1 від 30.09.2013року в розмірі 5790,75грн., а також судового збору в розмірі 243,60 грн., задоволено частково.

31.03.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №126, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором № 999-00064139/1 від 30.09.2013року, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт».

Сторонами у повному обсязі виконані зобов`язання за договором про відступлення прав вимоги №126 від 31.03.2020 року, таким чином, відповідно до ст. ст. 512, 514, 517, 1077 Цивільного кодексу України, ПАТ «Імексбанк» відступило право вимоги за вищезазначеним кредитним договором, а отже вибуло із правовідносин за вказаним договором.

В результаті чого виникає необхідність у процесуальному правонаступництві та заміні стягувача ПАТ «Імексбанк» у цивільній справі № 480/1957/14 на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт»

На підставі вищезазначеного представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» просить замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» у виконанні рішення суду у цивільній справі № 480/1957/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту №999-00064139/1 від 30.09.2013року.

Представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, письмових клопотань не надав.

Представник стягувача ПАТ «Імексбанк» в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, письмових клопотань не надав.

Боржник в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, письмових клопотань не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши надані письмові докази судом достовірно встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області по справі № 480/1957/14 від 21.04.2015 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» про стягнення з відповідачів заборгованості за договором про надання кредиту від 30.09.2013року та стягнення судових витрат задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» заборгованість за договором № 999-00064139/1 про надання кредиту від 30.09.2013 року, в розмірі 5790,75грн. та стягнуто з відповідача на користь позивача 243,60 гривень судового збору.

Відповідно до п. 1 Договору про відступлення прав вимоги № 126 від 31.03.2020 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» (надалі за текстом Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» (надалі за текстом Новий кредитор), встановлено, що за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору.

При цьому в матеріалах справи відсутній витяг з Реєстру договорів права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, який є Додатком №1 до Договору 126 про відступлення прав вимоги за кредитним договором №999-00064139/1 від 30.09.2013року до ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У ст. 129-1 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року).

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 151 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно із ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку із такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» (нині ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року), ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Викладене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20.11.2013 року №6-122цс13.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно дост. 1 Закону України «Про виконавче провадження»виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик наслідків, пов`язаних із ненаданням доказів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

В матеріалах справи відсутній належний доказ відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Фінрайт» до ОСОБА_1 за договором № 999-00064139/1 від 30.09.2013року (витяг з реєстру боржників з Додатку № 1 до Договору № 126).

На підставі вищезазначеного, у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст.353,442 ЦПК України, ст. ст.512,514 ЦК України,ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження"суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», стягувач: Публічне акціонерне товариство «Імексбанк», боржник: ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя М. М. Войнарівський

20.10.2021