ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 року

м. Чернівці

справа № 713/539/21

провадження 22-ц/822/799/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Височанської Н.К., Кулянди М.І.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 25 травня 2021 року, головуючий у першій інстанції Кириляк А.Ю.

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у березні 2021 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Зазначала, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області 6 лютого 2010 року актовим записом №03, розірваний рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2012 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Берегомет Вижницького району Чернівецької області.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 30 січня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Внаслідок невиконання ОСОБА_4 рішення суду утворилась заборгованість з сплати аліментів за період з 30 січня 2012 по 31 січня 2021 року в сумі 18446 грн. 33 коп.

Розмір неустойки (пені) за період з 30 січня 2012 року по 31 січня 2021 року становить 39930 грн. 43 коп.

Просила стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів розмірі в сумі 18446 грн. 33 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 25 травня 2021 року позов задоволено, постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 30 січня 2012 року по 31 січня 2021 року в сумі 18446 грн. 33 коп.

Стягнуто ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 25 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає, що ОСОБА_1 не спростовано твердження ОСОБА_4 про обізнаність про наявність заборгованості з сплати аліментів з позовної заяви, виникнення заборгованості з сплати аліментів з вини ОСОБА_4 , ухилення ОСОБА_4 від сплати аліментів.

Судом першої інстанції неправильно застосовано положення ч.1 ст.196 СК України за відсутності вини платника аліментів.

Посилається на те, що в період пандемії позбавлений роботи, що було однією із причин виникнення заборгованості з сплати аліментів.

Судом першої інстанції неповно з`ясовнао обставини, що мають значення для справи, сплату ОСОБА_4 заборгованості з сплати аліментів 19 квітня 2021 року.

Вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, збирання з власної ініціативи доказів, матеріалів виконавчого провадження №56041017 Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_4 не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.181, ч.1 ст.184, ч.1 ст.196 СК України та дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 18446 грн. 33 коп.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив про ухилення ОСОБА_4 від сплати аліментів.

При цьому суд першої інстанції врахував недоведеність необізнаності ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, не спростування ОСОБА_4 розрахунку заборгованості, наданого ОСОБА_1 .

Водночас суд першої інстанції обмежив розмір неустойки до розміру заборгованість по аліментах.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Судом першої інстанції встановлено, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстрований виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області 6 лютого 2010 року актовим записом №03, розірваний рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2012 року.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Берегомет Вижницького району Чернівецької області.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2012 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 30 січня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів головного державного виконавця Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Нистерюк О.М. від 16 лютого 2021 року за виконавчого провадження №56041017 з виконання виконавчого листа №2-147/12 від 22 лютого 2012 року, виданого Вижницьким районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в сумі 350 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, загальний борг по виплаті аліментів станом на січень 2021 року становить 18446 грн. 33 коп. (а.с.86).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

Частинами першою, другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 22 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Так, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає в усіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Таким чином, під час розгляду справи суд повинен установити обставини, з якими закон пов`язує звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення або зменшення розміру неустойки.

Обов`язок щомісячно сплачувати аліменти покладено на ОСОБА_4 рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2012 року, з яким ОСОБА_4 був обізнаний.

У матеріалах справи відсутні докази матеріального та сімейного стану платника аліментів, які б давали підстави для зменшення розміру неустойки.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Не заслуговують на увагу послання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на те, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась не з вини ОСОБА_4 , оскільки платник аліментів не був обізнаний про збільшення розміру аліментів, тобто про хід виконання рішення суду.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19.

У матеріалах справи відсутні докази наявності обставин, з якими закон пов`язує звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення або зменшення розміру неустойки.

З матеріалів виконавчого провадження Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) №56041017 з виконання виконавчого листа №2-147/12 від 22 лютого 2012 року, виданого Вижницьким районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, приєднаних до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 здійснювалась сплата аліментів з 1 лютого 2020 року по 31 липня 2020 року в сумі 1150 грн. щомісяця за довідкою начальника Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 11 серпня 2020 року №21120/2217 (а.с.72).

З огляду на наведене платник аліментів ОСОБА_4 був обізнаний про розмір аліментів, визначений державним виконавцем, з лютого 2020 року.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

Суд першої інстанції погодився з розрахунком пені за прострочення сплати аліментів, наданого ОСОБА_1 , з огляду на те, що ОСОБА_4 не надано іншого розрахунку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Посилання ОСОБА_4 на здійснення сплати заборгованості по аліментах 19 квітня 2021 року не спростовує наявності заборгованості зі сплати аліментів, визначеної головним державним виконавцем Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Нистерюк О.М. від 16 лютого 2021 року в сумі 18446 грн. 33 коп. на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом.

Частиною першою статті 196 СК України встановлено обмеження розміру неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що становить не більше 100 відсотків заборгованості.

З огляду на те, що розмір неустойки (пені) від суми несплачених аліментів становить більше 100 відсотків заборгованості, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 неустойки в розмірі 18446 грн. 33 коп. , що становить 100 відсотків заборгованості за аліментами за спірний період.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи викладене рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 25 травня 2021 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 25 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 28 жовтня 2021 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді Н.К. Височанська

М.І. Кулянда