ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №509/3174/20

Апеляційне провадження №22-ц/813/8172/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М.,Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Кузьмук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 квітня 2021 року, постановлену під головуванням судді Гандзій Д.М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рух справи

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності (а.с.1-3).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 послався на те, що з 19 липня 2008 року по 23 червня 2017 року перебував у шлюбі з ОСОБА_2 . За період шлюбу вони придбали:

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- автомобіль Hyundai Accent, номер кузова НОМЕР_1 ,

які є спільною сумісною власністю подружжя та оформлені на ОСОБА_2 . Посилаючись на те, що вони (сторони) не домовились про порядок поділу майна, позивач просив суд визначити у рішенні, передбачений ч.1 ст.71 СК України спосіб захисту права власності шляхом визнання права власності на 1/2 частину автомобілю та 1/2 частину квартири за кожним.

Ухвалою суду від 08 липня 2020 року відкрито провадження у справі (а.с.59-60).

У листопаді 2020 року адвокат Кравцова Н.М. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про часткове зупинення провадження. Зокрема, посилаючись на вимоги ст.251 ЦПК України, представник просила суд:

- зупинити провадження у справі в частині визнання права власності на автомобіль до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 522/21301/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_2 , про витребування автомобіля;

- в іншій частині позовних вимог щодо квартири продовжити розгляд даної справи (а.с.83-87).

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 квітня 2021 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №522/21301/19 (а.с.116-117).

Судове рішення мотивовано тим, що справа, яка розглядається, безпосередньо пов`язана із справою № 522/21301/19, за якою відкрито апеляційне провадження. Суд зазначав, що вказані справи безумовно пов`язані між собою, мають один і той самий предмет спору, а саме: спірний автомобіль. Вважав, що розгляд даної справи неможливий до набрання законної чинності рішенням Приморського районного суду м.Одеси у справі №522/21301/19, що є похідним від позовних вимог позивача про визнання за ним права власності на Ѕ частину автомобіля, рішення по якій буде напряму залежати від вищевказаного рішення суду, яке на час постановлення ухвали суду винесено, але не набрало законної сили. При цьому, суд звернув увагу, що ст.251 ЦПК України не передбачає можливості часткового зупинення провадження по цивільній справі та зазначив, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати весь обсяг спільно нажитого майна, а тому дійшов висновку про зупинення провадження у справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду від 13 квітня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.126-132).

На обґрунтування скарги зазначив, що судом не зазначено мотивів, з яких він дійшов висновків про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої, та не враховано, що:

- зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду;

- судовими рішеннями у справі № 522/13000/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Госпрозрахунковий центр авто послуг «Поліссервіс», ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання недійсним правочину встановлено, що спірний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності;

- у справі № 522/21301/19 ОСОБА_1 , як співвласник автомобілю, витребує його від особи, яка є останнім його набувачем;

- у цій справі ОСОБА_1 вимагає, як встановлений співвласник автомобілю, визначити ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишити майно у їх спільній частковій власності. При цьому, спільна сумісна власність подружжя на автомобіль не доказується, а приймається як встановлений факт;

- рішення про визначення ідеальних часток подружжя на автомобіль є підставою для припинення їх спільної сумісної власності та виникнення спільної часткової власності кожного з подружжя;

- витребування автомобіля від останнього набувача не впливає на визначення ідеальних часток подружжя на автомобіль, який є об`єктом їх права спільної сумісної власності, тобто встановленим фактом, який не доказується при розгляді іншої справи.

Відповідач не скористалась правом подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У судове засідання 19 жовтня 2021 року не з`явилась відповідач ОСОБА_2 , яка з огляду на вимоги п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України сповіщена належним чином про розгляд справи (а.с.154,155). Неявка відповідача, належним чином сповіщеного про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

В період з 19 липня 2008 року по 23 червня 2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.7,19).

В період шлюбу сторони придбали:

- квартиру АДРЕСА_1 (а.с.8-9,16-18);

- автомобіль Hyundai Accent, номер кузова НОМЕР_1 (а.с.20,21).

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 без відома і згоди чоловіка ОСОБА_1 через ТОВ «Госпрозрахунковий центр авто послуг «Полісервіс» відчужила спірний автомобіль ОСОБА_5 .

Вказаний правочин щодо відчуження авто визнаний недійсним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 13 квітня 2017 року у справі № 522/13000/16-ц, залишеним без змін в цій частині постановою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року (а.с.22-41).

27 вересня 2017 року ОСОБА_5 відчужив автомобіль ОСОБА_4 (а.с.43).

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , про витребування автомобіля (справа № 522/21301/19).

У листопаді 2020 року представник Кривцова Н.М. , яка діяла в інтересах ОСОБА_1 на підставі доручення від 04 вересня 2020 року, надала суду у справі, що розглядається, клопотання про зупинення провадження у справі в частині визнання права власності на автомобіль (а.с.75,83-87). Вказане клопотання позивач ОСОБА_1 підтримав в судовому засіданні 13 квітня 2021 року (а.с.114).

03 грудня 2020 року у справі №522/21301/19 постановлено рішення суду, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про витребування автомобіля відмовлено (а.с.105-110). Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2020 року (а.с.111). На час розгляду справи, що розглядається, справа № 522/21301/19 в апеляційному суді не розглянута.

Предметом оскарження наразі у цій справі є ухвала суду від 13 квітня 2021 року про зупинення провадження до набрання законної сили рішенням у справі №522/21301/19.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною 1 ст. 251 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав для виникнення обов`язку суду зупинити провадження у справі.

Пунктом 6 ч.1 ст.251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Відповідно до цієї ж норми суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на наведене, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.

Пов`язаність справ полягає в тому, що рішенням суду в іншій справі встановлюються обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи, тобто зупинення провадження у цивільній справі, виходячи з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки у випадку, коли у цій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав заявлених позовних вимог або умов, від яких залежить їх розгляд.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України

від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16 та у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 308/5006/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 1522/27468/12, визнаючи наявність підстав, передбачених ст.251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у п.6 ч.1 ст.251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній зі справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Зупинення провадження у справі не повинне призводити до необґрунтованого затягування розгляду справи.

Зі змісту рішення Приморського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2020 року у справі №522/21301/19, про перегляд якого подано апеляційну скаргу, вбачається,

що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того,

що у ОСОБА_1 відсутнє право на витребування автомобіля від ОСОБА_4 , оскільки остання є добросовісним набувачем, а в діях титульного власника автомобіля ОСОБА_2 наявна воля на передачу майна іншій особі, що унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. При цьому, судом встановлено, що продаж ОСОБА_2 автомобіля ОСОБА_5 , який є спільною сумісною власністю, був визнаний недійсним. Зазначено, що вимога ОСОБА_1 про витребування на його користь автомобіля не може бути задоволена, оскільки останній в праві вимагати лише частину автомобіля, так як інша частина належить ОСОБА_2 . Суд дійшов висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту (а.с.105-110).

Аналізуючи наявні матеріали справи, слід звернути увагу, що предметом спору у справі, що наразі розглядається, є спільне майно подружжя, в якому позивач просить визначити ідеальні частки та залишити майно у спільній частковій власності сторін. При цьому до вказаного спільного майна подружжя входить автомобіль, який являється предметом спору у справі №522/21301/19, в якій вирішується питання про витребування даного авто.

Спірний автомобіль набутий сторонами під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, що встановлено судовими рішеннями у справі №522/13000/16-ц, які набрали законної чинності та мають преюдиційне значення (а.с.22-41).

Право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль не підлягає доказуванню.

Відтак, у даному випадку суд першої інстанції не був позбавлений можливості встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду у справі, що наразі розглядається, на підставі зібраних по справі доказів.

Правовідносини сторін у справах №509/3174/20 та №522/21301/19 врегульовані окремими нормами матеріального права.

В оскаржуваному судовому рішенні не зазначено та з матеріалів справи не вбачається, в чому саме полягає неможливість розгляду справи, яка перебуває на розгляді, до вирішення справи №522/21301/19 та які обставини неможливо встановити і оцінити без вирішення зазначеної справи.

На необхідність зазначення обґрунтування зупинення провадження у справі та необхідність дотримання розумних строків розгляду справи звертає увагу Верховних Суд у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 308/5006/16-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 1522/27468/12.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у справі, на зазначене уваги не звернув, своє рішення щодо наявності встановлених процесуальним законом підстав для зупинення провадження у даній справі належним чином не мотивував, невірно оцінив зв`язок справ та дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що питання про зупинення провадження у справі судом вирішено всупереч нормам процесуального права, що відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, у зв`язку з тим, що питання про зупинення провадження у справі вирішувалось за клопотанням адвоката Кравцової Н.М. в інтересах ОСОБА_1 при встановлених обставинах слід відмовити у задоволенні вказаного клопотання. Тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.368,374,379,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 квітня 2021 року скасувати.

У задоволенні заяви адвоката Кравцової Наталії Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі в частині визнання права власності на автомобіль до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 522/21301/19 відмовити.

Справу №509/3174/20 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: