ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2296/21 Справа № 215/95/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання-Кислиця І.В.

сторони:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє і в інтересах непрацездатного сина ОСОБА_3 та є правонаступником ОСОБА_4 ,

відповідач- ОСОБА_5 , Виконавчий комітет Криворізької міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_5 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2020 року, ухваленого суддею Лиходєдовим А.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 09 листопада 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 р. позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , яка діє і в інтересах непрацездатного сина ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 , виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю, про усунення перешкод в користуванні власністю.

Позов позивачі неодноразово уточнювали, останній раз в липні 2016 p., та просили суд:1) визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю І-ДП №036517 від 22.08.2000 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12825, згідно якого відповідачу ОСОБА_5 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1900 га в межах згідно з планом, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) усунути перешкоду, яку чинить ОСОБА_5 , у користуванні власністю ОСОБА_1 1/4 часткою житлового будинку з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , яка діє і в інтересах непрацездатного сина ОСОБА_3 1/4 часткою будинку АДРЕСА_3 , яка складається з квартири АДРЕСА_4 , зобов`язавши ОСОБА_5 : знести паркан, встановлений навпроти хвірток з квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 та надати доступ для входу та заїзду до квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 .

В обґрунтування позову, позивачі зазначили, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 19.12.2000 p., виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому зареєстрованого в Комунальному підприємстві Бюро технічної Інвентаризації ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та непрацездатному інваліду дитинства 1-ї ОСОБА_3 , належить на праві спільної сумісної власності 1/4 частка будинку АДРЕСА_3 , яка складається з квартири АДРЕСА_4 .

Згідно договору дарування від 25.10.2014 p., посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Бурлак P.O., зареєстрованого в реєстрі за №1682, зареєстрованому в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, ОСОБА_1 є власником 1/4 частки житлового будинку з господарчими спорудами, що знаходиться адресою: АДРЕСА_2 . Користуватися належним їм майном вони не мають можливості, тому як ОСОБА_5 - власник будинку АДРЕСА_1 , у 2015 встановила металевий паркан, який закрив вихід із квартир позивачів: прохід через хвіртки на АДРЕСА_7 , позбавила можливості проїзду швидкої допомоги до інваліда першої групи - ОСОБА_6 , та до людини похилого віку - позивача ОСОБА_4 , відсутній проїзд для автомобілів газової служби, пожежної служби та швидкої.

Із наданих виконавчим комітетом Криворізької міської ради, копій документів слідує, що в грудні 1999 p., відповідач ОСОБА_5 , звернулася з заявою до виконкому Криворізької міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, про передачу їй у приватну власність земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1000 м.кв., у постійне користування для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, решту 888 м.кв., просила надати їй в довгострокове користування для городництва.

Виконавчим комітетом Криворізької міської ради, 12.01.2000 року було винесено рішення №51 «Про передачу у приватну власність присадибних земельних ділянок та ділянок для ведення особистого підсобного господарства по заявах громадян», за яким, згідно додатку №2 до рішення, відповідачу ОСОБА_7 було передано у приватну власність присадибну ділянку площею 1000,0 м.кв. та ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 888,0. м.кв., при тому, що заява ОСОБА_5 на надання їй земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства - відсутня.

Рішення про надання ОСОБА_5 у довгострокове користування - оренду земельної ділянки площею - 888 кв. м. для городництва, згідно заяви від грудня 1999 р. - відсутнє.

На час винесення рішення №51 від 12.01.2000 року «Про передачу у приватну власність присадибних земельних ділянок та ділянок для ведення особистого підсобного господарства по заявах громадян», була відсутня проектна документація.

Акт встановлення меж земельної ділянки, що передається у приватну власність та користування, датований 17.02.2000 року, тобто після отримання ОСОБА_8 у приватну власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

В даному акті, одним представником суміжного землекористувача по кв. АДРЕСА_6 , вказана ОСОБА_9 , особа, яка ніколи не була зареєстрована за вказаною адресою, та відповідно ніколи не була суміжним землекористувачем, що підтверджується довідкою від 26.05.2016 р. №1/31- 342, виданою відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради.

Вказаний акт, в частині узгодження з представником суміжних землекористувачів кв. АДРЕСА_6 - позивачами ніколи не узгоджувався.

Згідно генерального плану, який міститься в інвентарній справі на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до квартир позивачів були під`їзні шляхи.

14.06.2000 року Виконавчим комітетом Криворізької міської ради, було винесено рішення №430 «Про затвердження остаточної площі присадибних земельних ділянок і ділянок для ведення особистого підсобного господарства, переданих у приватну власність, та внесення змін в пункти додатків до рішень виконкому міської ради», згідно якого відповідачу ОСОБА_5 було видано держаний акт на право приватної власності на землю І-ДП №036517 від 22.08.2000 p., зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №12825, згідно якого, відповідачу ОСОБА_5 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1900 га. в межах згідно з планом, для будівництва обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Незаконними рішеннями Виконавчого комітету Криворізької міської ради, за яким ОСОБА_5 , було отримано незаконний акт на право приватної власності на землю, було порушено їх права щодо користування належною їм земельною ділянкою, а саме: відсутність виходу з двору на вулицю, відсутність під`їзду для швидкої допомоги, газової служби.

Актом комісії виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради від 12.04.2016 р., було підтверджено відсутність пішохідних підходів та під`їзних шляхів до кв. АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 .

Встановлена відповідачем ОСОБА_5 огорожа із суцільного металевого листа, висотою 1.60, перешкоджає їм в користуванні своєї власністю.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від від 02 листопада 2020 року позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , яка діє і в інтересах непрацездатного сина ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю, про усунення перешкод у користуванні власністю задоволена.

Визнано недійсним та скасовано державний акт на право приватної власності на землю серії І-ДП № 036517 від 22.08.2000 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12825, згідно якого відповідачу ОСОБА_5 , була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1900 га в межах згідно з планом, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Усунуто перешкоду, яку чинить ОСОБА_5 у користуванні власністю ОСОБА_1 1/4 часткою житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , яка діє і в інтересах непрацездатного сина ОСОБА_3 1/4 часткою будинку АДРЕСА_3 , яка складається з квартири АДРЕСА_4 , зобов`язано ОСОБА_5 : знести паркан, встановлений навпроти хвірток з квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 та надати доступ для входу та заїзду до квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 .

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору та 1000 грн. витрат на правову допомогу, а всього 1243 грн. 60 коп..

Стягнуто з виконавчого комітету Криворізької міської ради на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору та 1000 грн. витрат на правову допомогу, а всього 1243 грн. 60 коп.

Відповідач ОСОБА_5 , будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення, яким у повному обсязі відмовити позивачам у задоволенні їх позовних вимог.

При цьому, відповідач зазначає, що за даними управління Держземагєнства у Криворізькому районі Дніпропетровської області, відомості щодо зареєстрованого в установленому законодавством порядку права на земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 відсутні.

Скаржник вказує, що їй згідно договору відчуження житлового будинку в порядку обміну на державну квартиру від 16.10.1993 року, посвідченого державним нотаріусом 6-ї криворізької державної нотаріальної контори Хроленко М.В. за реєстровим №2-4238 належить на праві власності будинок АДРЕСА_1 .

Згідно схематичного плану загальна земельна площа для обслуговування будинку складає 1888 м.кв., складеного станом на 10.VІІ.1058 року. Державний акт на право приватної власності на землю відповідачем отримано на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради №430 від 14.06.2000 року. Вказує, що у схематичному плані відсутні відомості про проїзд або прохід до будинку АДРЕСА_4 належного частково позивачам до АДРЕСА_7 , через земельну ділянку для будинку АДРЕСА_1 належну відповідачу. В плані земельної ділянки, що передається у приватну власність відповідачу, також відсутні відомості про проїзд по земельній ділянці для будинку АДРЕСА_4 , частково належного позивачам до АДРЕСА_7 через земельну ділянку для будинку АДРЕСА_1 , належну відповідачу.

Відповідач наголошує на тому, що вона користується будинком та земельною ділянкою для обслуговування будинку площею 1888 м.кв з 16.10.1993 року, при цьому в правоустановчих документах відсутні будь які обмеження в користуванні цією земельною ділянкою, або відмітки про будь які проходи та проїзди. Позивачі ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 користуються своєю нерухомістю (1/4 ч. будинку АДРЕСА_8 ) з 19.12.2000 року, тобто на час звернення до суду з позовом у січні 2015 року, на протязі 15 років користувалися безперешкодно своєю частиною будинку, маючи проїзд та прохід зі сторони будинку АДРЕСА_9 , а позивач ОСОБА_1 , яка є власником ј ч. житлового будинку АДРЕСА_2 , згідно договору дарування від 25.10.2014 р., теж безперешкодно користується своєю нерухомістю, маючи проїзд та прохід зі сторони будинку АДРЕСА_9 .

Відповідач не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині обґрунтованості позивачами їх позовних вимог щодо відсутності проїзду для автомобілів газової, пожежної служб та швидкої допомоги до квартир позивачів, з посиланням у рішенні на акт комісії Тернівської районної у місті ради від 12.04.2016 року. Скаржник зазначає, що у цьому акті вказано про під`їзний шлях вздовж будинку АДРЕСА_9 довжиною 35 метрів, шириною від 3-х до 3,5 м., пішохідна частина від квартири АДРЕСА_10 до квартир АДРЕСА_11 довжиною 22 метра, шириною 0,9-1,0 метра. Скаржник зазначає, що наявні у справі два акта від 16.07.2015 та від 12.04.2016 року підтверджують наявність прохіду та проїзду до квартир позивачів вздовж будинку АДРЕСА_9 .

Відповідач наголошує на тому, що позивачі, ігноруючи існуючий прохід та проїзд до їх квартир вздовж будинку АДРЕСА_9 , та намагаючись за рішенням суду отримати другий проїз та прохід до їх квартир через належну відповідачу земельну ділянку, діють таким чином в інтересах позивача ОСОБА_1 , яка за рахунок земельної ділянки ОСОБА_5 має намір відокремитись від своїх сусідів, родини ОСОБА_10 , саме тому, ОСОБА_1 хочеться мати другий проїзд через земельну ділянку відповідача.

Скаржник вказує і на те, що схематичний план розташування вулиць та будинків, зроблений ФОП ОСОБА_11 , виготовлений щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, графічні матеріали в точності фіксують розташування будинків та АДРЕСА_7 між якими вбачається маючий проїзд та прохід, вказані в вищезазначених актах візуального огляду виконкому.

Також, відповідач не погоджується із висновком суду про те, що матеріали справи не містять заяви ОСОБА_5 про передачу їй земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства, посилаючись на а.с 164, т.2, де є заява відповідача до виконкому Криворізької міської ради, в якій ОСОБА_5 просить виділити їй 1000 м.кв в постійне користування, також і просить виділити решту площею 888 м.кв. для огородництва, на яку суд першої інстанції не звернув уваги.

Відповідач вважає невірним висновок суду першої інстанції про відсутність проектної документації на час винесення рішення №51 від 12.01.2000 року «Про передачу у приватну власність присадибних земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства по заявах громадян. Витребувана судом землевпорядна справа (том 1 а.с.48-51) відповідала тим вимогам, які існували на той час. При цьому, суд аналізує Акт встановлення меж земельної ділянки з цієї справи і вказує на те, що в цьому акті, одним представником суміжного землекористувача по кв. АДРЕСА_6 вказана « ОСОБА_2 », особа, яка ніколи не була зареєстрована за вказаною адресою та відповідно ніколи не була суміжним землекористувачем, однак скаржник звертає увагу на той факт, що цей Акт було підписано позивачем ОСОБА_2 , а в акті допущена описка у прізвищі невірно зазначено « ОСОБА_12 », замість правильного зазначення « ОСОБА_10 », ім`я та по батькові вказані вірно.

Відповідач наголошує на тому, що для вирішення питання передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_13 , буд.18 до виконавчого комітету було надано належним чином складену Землевпорядну справу, виготовлену Державним науково-виробничим підприємством «МЕГГД», зазначена технічна документація містить в собі складові, що є обов`язковими її частинами, в тому числі: план земельної ділянки, із визначенням площі спірної земельної ділянки та суміжних домоволодінь; акт встановлення меж земельної ділянки від 17.02.2000 року; матеріали технічної інвентаризації; копії правоустановчих документів на домоволодіння.

Відповідач вважає, що жодних встановлених законом підстав для визнання недійсним та скасування державного акта у суду не було, а посилання позивачів на відсутність проїзду та проходу до їх квартир є безпідставними, оскільки такий прохід та проїзд є повз будинок АДРЕСА_9 .

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_14 , відповідач-2- Виконавчий комітет Криворізької міської ради, частково підтримав апеляційну скаргу, а саме в частині скасування судового рішення про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_14 , представник позивачів, адвокат Севостьянова І.Г. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, як законне і належним чином обґрунтоване без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представника позивачів ОСОБА_15 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що па підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 19.12.2000 р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому зареєстрованого в Комунальному підприємстві Бюро технічної Інвентаризації ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та непрацездатному інваліду дитинства 1-ї гр. ОСОБА_3 , належить на праві спільної сумісної власності 1/4 частина будинку АДРЕСА_3 , яка складається з квартири АДРЕСА_4 .

Згідно договору дарування від 25.10.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Бурлак Р.О., зареєстрованого в реєстрі за №1682, зареєстрованому в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, ОСОБА_1 є власником 1/4 частки житлового будинку з господарчими спорудами, що знаходиться адресою: АДРЕСА_2 .

Користуватися належним їм майном вони не мають можливості, тому як ОСОБА_5 - власник будинку АДРЕСА_1 , у 2015 встановила металевий паркан, який закрив вихід з квартир позивачів: прохід через хвіртки на АДРЕСА_7 , позбавила можливості проїзду швидкої допомоги до інваліда першої групи - ОСОБА_6 , та до людини похилого віку - позивача ОСОБА_4 , відсутній проїзд для автомобілів газової служби, пожежної служби та швидкої допомоги.

Із наданих виконавчим комітетом Криворізької міської ради, копій документів слідує, що в грудні 1999 р., відповідач ОСОБА_5 , звернулася із заявою до виконкому Криворізької міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, про передачу їй у приватну власність земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1000 м.кв., в постійне користування для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, решту 888 м.кв., просила надати їй в довгострокове користування для городництва.

Виконавчим комітетом Криворізької міської ради, 12.01.2000 року було винесено рішення №51 «Про передачу у приватну власність присадибних земельних ділянок та ділянок для ведення особистого підсобного господарства по заявах громадян», за яким, згідно додатку №2 до рішення відповідачу ОСОБА_7 було передано у приватну власність присадибну ділянку площею 1000,0 м. кв. та ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 888,0 м. кв., при тому, що заява ОСОБА_5 на надання їй земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства - відсутня. Рішення про надання ОСОБА_5 у довгострокове користування - оренду земельної ділянки площею - 888 кв. м. для городництва, згідно заяви від грудня 1999 р. - відсутнє.

На час винесення рішення №51 від 12.01.2000 року «Про передачу у приватну власність присадибних земельних ділянок та ділянок для ведення особистого підсобного господарства по заявах громадян», була відсутня проектна документація.

Акт встановлення меж земельної ділянки, що передається у приватну власність та користування, датований 17.02.2000 року, тобто після отримання ОСОБА_8 у приватну власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

В даному акті, одним представником суміжного землекористувача по кв. АДРЕСА_6 , вказана ОСОБА_2 , особа, яка ніколи не була зареєстрована за вказаною адресою, та відповідно ніколи не була суміжним землекористувачем, що підтверджується довідкою від 26.05.2016 р. № 1/31- 342, виданою відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради. Вказаний акт, в частині узгодження з представником суміжних землекористувачів кв. АДРЕСА_6 - позивачами ніколи не узгоджувався.

Згідно генерального плану, який міститься в інвентарній справі на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до квартир позивачів були під`їзні шляхи.

14.06.2000 року Виконавчим комітетом Криворізької міської ради, було винесено рішення №430 «Про затвердження остаточної площі присадибних земельних ділянок і ділянок для ведення особистого підсобного господарства, переданих у приватну власність, та внесення змін в пункти додатків до рішень виконкому міської ради», згідно якого відповідачу ОСОБА_5 було видано держаний акт на право приватної власності на землю І-ДП №036517 від 22.08.2000 р., зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №12825, згідно якого відповідачу ОСОБА_5 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1900 га. в межах згідно з планом, для будівництва обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Актом комісії виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради від 12.04.2016 р., підтверджено відсутність пішохідних підходів та під`їзних шляхів до кв. АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 . Встановлена відповідачем ОСОБА_5 огорожа із суцільного металевого листа, висотою 1.60 м., перешкоджає позивачам в користуванні своєї власністю.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивачів на підставі досліджених доказів виходив з того, що Рішеннями Виконавчого комітету Криворізької міської ради, за яким ОСОБА_5 , було отримано незаконний акт на право приватної власності на землю, було порушено права позивачів щодо користування належною їм земельною ділянкою, а саме: відсутність виходу з двору на вулицю, відсутність під`їзду для швидкої допомоги, газової служби.

Проте колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції та погоджується з доводами Відповідача, викладеними у скарзі, з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст.3 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх.

Наведені норми кореспондуються зі ст.10 зазначеного кодексу, відповідно до якої до відання міських Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить, в тому числі, передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування.

Статтею 6 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що громадяни України мають право на одержання безоплатно у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка).

Згідно зі ст.17 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки, в тому числі, будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка).

Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризацій правлінь товариств і кооперативів тощо).

Також встановлено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою, виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право (ст.22 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст.23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.3 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.

Крім того, ст.33 «Про місцеве самоврядування в Україні», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, в тому числі, надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад.

Відповідно до роз`яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 р. №02-5/35 «Про деякі питання вирішення спорів, пов`язаних з визнанням недійсним, актів державних чи Інших органів» (далі-Роз`яснення), встановлено, що акти державних чи інших органів - юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Відповідно до п.2 вказаного Роз`яснення підставами для визнання акта недійсними є невідповідність його: - вимогам чинного законодавства; - визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Так, з наданих виконавчим комітетом Криворізької міської ради, копій документів вбачається, що у грудні 1999 p., відповідач ОСОБА_5 , звернулася із заявою до виконкому Криворізької міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, про передачу їй у приватну власність земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1000 м.кв., у постійне користування для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, решту 888 м.кв., просила надати їй в довгострокове користування для городництва (т1 а.с.142-зворот).

Виконавчим комітетом Криворізької міської ради, 12.01.2000 року було винесено рішення №51 «Про передачу у приватну власність присадибних земельних ділянок та ділянок для ведення особистого підсобного господарства по заявах громадян», за яким, згідно додатку №2 до рішення, відповідачу ОСОБА_7 було передано у приватну власність присадибну ділянку площею 1000,0 м.кв. та ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 888,0. м.кв. (т.1 а.с.140-зворот, а.с.141-зворот).

Акт встановлення меж земельної ділянки, що передається у приватну власність ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 датовано 17 лютого 2000 року (т.1 а.с.108).

14.06.2000 року Виконавчим комітетом Криворізької міської ради, було винесено рішення №430 «Про затвердження остаточної площі присадибних земельних ділянок і ділянок для ведення особистого підсобного господарства, переданих у приватну власність, та внесення змін в пункти додатків до рішень виконкому міської ради», згідно якого відповідачу ОСОБА_5 було видано держаний акт на право приватної власності на землю І-ДП №036517 від 22.08.2000 р., зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №12825, згідно якого відповідачу ОСОБА_5 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1900 га. в межах згідно з планом, для будівництва обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.103-104).

З копії землевпорядної справи по передачі земельної ділянки в приватну власність та користування громадянці ОСОБА_5 , яка була виготовлена Державним науково- виробничим підприємством «МЕГГД» вбачається, що справа містить Акт встановлення меж земельної ділянки, що передається у приватну власність ОСОБА_8 від 17 лютого 2000 року, План земельної ділянки, що передається у приватну власність ОСОБА_5 , копію паспорта Відповідача, копію Договору відчуження житлового будинку в порядку обміну на державну квартиру, схематичний план земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.107-115).

Відповідачем ОСОБА_5 для вирішення питання передачі у приватну власність земельної ділянки АДРЕСА_1 , виконавчого комітету була надано належним чином складену Землевпорядну справу, виготовлену Державним науково- виробничим підприємством «МЕГГД».

Технічна документація у Землевпорядній справі містить в собі складові, що є обов`язковими її частинами, в тому числі: - план земельної ділянки, із визначенням площі спірної земельної ділянки та суміжних домоволодінь; - акт встановлення меж земельної ділянки від 17.02.2000 року; - матеріали технічної інвентаризації; - копії правоустановчих документів на домоволодіння.

Акт встановлення меж спірної земельної ділянки складено за участю представників суміжних землекористувачів (в тому числі садиби №12/2 - ОСОБА_16 та №12/3- ОСОБА_2 , №8/4 ОСОБА_17 по АДРЕСА_12 - ОСОБА_18 ) та встановлено в натурі межі ділянки АДРЕСА_1 , що відводилася у приватну власність відповідача, визначено її площу в розмірі 0,1900 га. ( т.1, а.с.108).

З довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради вбачається, що позивач ОСОБА_2 , 1964 року, станом на 17.02.2000 (день складення Акту про встановлення меж спірної земельної ділянки) з 29.12.1981 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 (а.с.13, т.2).

Тобто, на день встановлення меж спірної земельної ділянки позивач ОСОБА_2 мешкала за адресою: АДРЕСА_8 і підписувала вказаний Акт, при цьому в Акті у прізвищі допущена помилка в одній літері, помилково зазначено « ОСОБА_12 », тоді, як Акт підписувала ОСОБА_19 , що стороною позивача не спростовано.

Актом обстеження земельної ділянки, належної Відповідачу, виданого 16.07.2015 р. виконавчим комітетом Тернівської районної у м.Кривому Розі ради, встановлено, що під`їзний шлях та прохід до кв. АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , знадиться по АДРЕСА_12 , а вхід та проїзд до буд. АДРЕСА_1 здійснюється з АДРЕСА_12 (а.с.76, т.1).

Актом обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_13 , виданого 12 квітня 2016 року виконавчим комітетом Тернівської районної у м.Кривому Розі ради, встановлено, що при візуальному огляді проїзд та прохід до кв. АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 складається: проїздний шлях вздовж будинку АДРЕСА_9 довжиною 35 м., шириною від 3-3,5 м.; пішоходна частина від кв. АДРЕСА_14 , довжиною 22 м., шириною 0,9 м-1 м. На момент розгляду інших під`їзних та пішохідних під`їздів та проходів до кв.2,3 будинику АДРЕСА_3 не має. На межі із земельною ділянкою на АДРЕСА_1 встановлено огородження із цільного металевого листа висотою 1,60 см. (а.с.228, т.1).

Наявні у справі, зазначені Акти обстеження земельних ділянок сторін підтверджують той факт, що під`їзний шлях та прохід до кв. АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , здійснюється вздовж будинку АДРЕСА_9 , а вхід та проїзд до буд. АДРЕСА_1 здійснюється з АДРЕСА_12

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуваний державний акт серія Ї-ДП №036517 на право власності на земельну ділянку у АДРЕСА_1 , площею 0, 1900 га., видано законно та правомірно на підставі рішення виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів у Тернівському районі від 14.06.2000 №430, відповідно компетентним органом, в межах наданих законом повноважень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки, як зазначалось вище, встановлення в натурі меж земельної ділянки АДРЕСА_1 , відбувалось із залученням представників суміжних землекористувачів по АДРЕСА_2 ( ОСОБА_20 ) та буд. 12/3 ( ОСОБА_2 ), для підготовки проектів рішень в частині заяви ОСОБА_5 до виконкому Криворізької міської ради, було надано весь необхідний пакет документів, що складено у відповідності до вимог чинного на час звернення законодавства, державний акт на право власності на земельну ділянку, видано законно та правомірно.

Згідно ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з наведеним вище, зважаючи на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у повному обсязі відмовити Позивачам у задоволенні їх позовних вимог до ОСОБА_5 .

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачем у задоволенні їх позовних вимог, відповідно до положень п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 730,80 грн., сплачений Відповідачем за подачу апеляційної скарги підлягає стягненю з позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_5 , з кожної по 365,40 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2020 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Відмовити позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє і в інтересах непрацездатного сина ОСОБА_3 , та є правонаступником ОСОБА_4 в задоволенні їх позовних вимог до ОСОБА_5 , виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю, про усунення перешкод в користуванні власністю, в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_5 понесені нею судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 730,80 грн., з кожного по 365,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: