Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

спр. № 336/1751/21

пр. № 2/336/2223/2021

м. Запоріжжя 19 жовтня 2021 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.,

при секретарі Палубінській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник - ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 (представник - ОСОБА_4 ) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Шевченківським районним у м.Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №523 від 06.08.2019. Відповідач ОСОБА_3 є рідною донькою позивача. Після смерті ОСОБА_5 залишилась спадщина у вигляді Ѕ частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 та ј частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Спадкова справа після смерті чоловіка позивача заведена на підставі заяви відповідача у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, Чорненької О.М .

У встановлений законом строк, у період з 05.08.2019 до 05.02.2020, позивач не звернулась з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори через хворобу.

Позивач, якій зараз 93 роки, останні п`ять років хворіє на ішемічну хворобу серця, дифузний кардіослкероз, дисциркуляторну енцефолопатію змішаного генезу, атеросклероз, гіпертонію, має вестибуло-атактичний синдром, остеохандроз хребта, глаукому, катаракту. Стан здоров`я позивача різко погіршився після тяжкої для неї втрати - смерті її чоловіка.

Через систематичні головокружіння, хиткість при ходьбі, часті серцеві приступи та майже повну незрячість, позивач перестала виходити з двору після смерті чоловіка без сторонньої допомоги. Отже, займатися юридичними питаннями у позивача не було фізичної можливості за станом здоров`я.

У теперішній час позивач також потребує стороннього догляду та допомоги, які відповідач надати їй відмовилась.

Натомість, відповідач разом з її сином, ОСОБА_7 , якого у 2005 позивач на прохання відповідача зареєструвала у її будинку, після смерті чоловіка позивача, почали створювати нестерпні умови для проживання позивача у власному будинку періодично з`являючись та вчиняючи сварки, зимагаючи переоформити будинок на відповідача або її сина.

При цьому, продукти харчування, ліки, предмети гігієни для позивача ані відповідач ані її син жодного разу за останні два роки не придбали. Допомогу у цьому та по господарству позивачу надають сусіди та онук позивача.

Рішенням суду від 10.02.2021 у справі № 336/6260/20 сина відповідача, ОСОБА_7 , визнано таким, що втратив право користування жилим будинком АДРЕСА_1 , але відповідач з сином, незважаючи на те, що мають житло, раніше ніколи у будинку не проживали, все одно періодично продовжують приходити до будинку та сваритись, у результаті чого стан здоров`я позивача погіршується ще більше.

З заявою про відмову від спадщини позивач до нотаріальної контори не зверталась.

Відповідач проти подання заяви позивачем про прийняття спадщини з пропуском встановленого законом строку, заперечує. Між позивачем та відповідачем у теперішній час складні відносини.

Крім того, відповідач забрала у позивача свідоцтво про смерть чоловіка позивача та внесла зміни до актового запису про смерть, змінила прізвище померлого з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 .

За вказаних обставин, позивач звертається до суду з цією позовною заявою, вважає, що пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин, тобто через хворобу, а тому, враховуючи всі обставини у сукупності, їй може бути надано судом податковий строк на прийняття спадщини після смерті її чоловіка.

На підставі викладеного позивач просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , її чоловіка, ОСОБА_5 , тривалістю три місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2021 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, наданий відповідачу строк для подання відзиву.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2021, за клопотанням сторони позивача, витребувано від приватного нотаріуса Запорізької міського нотаріального округу Чорненької О.М. копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позові та просили його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, 22.07.2021 направила до суду заяву, відповідно до змісту якої просить розгляд справи проводити без її учаті, оскільки її інтереси в судових засіданнях буде представляти адвокат Опанасенко Л.В., також заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та просила у задоволенні позову відмовити з підстав, що викладені у відзиві.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача та батько відповідача - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Шевченківським районним у м.Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №523 від 06.08.2019.

Відповідач ОСОБА_3 є рідною донькою позивача та померлого ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого РАЦС м.Запоріжжя, актовий запис №1684 від 10.12.1954.

Після смерті ОСОБА_5 залишилась спадщина у вигляді ј частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про власність НОМЕР_3 від 30.01.2009, виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією ЗМР, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Строк для прийняття спадщини, який відкрився після смерті ОСОБА_5 тривав з 05.08.2019 до 05.02.2020.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, який сформований 29.01.2020, у свідоцтві про смерть змінено прізвище померлого ОСОБА_5 , з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 , про що видане нове свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 від 17.10.2019.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 заведена на підставі заяви відповідача ОСОБА_3 у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, Чорненької О.М., яка подана 29.01.2020.

У встановлений законом строк, ОСОБА_1 не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки остання похилого віку та має ряд захворювань.

За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін.

Відносини з приводу визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В абз. 21, 26 п. 2 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року зазначено, що суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Вказане також викладено в постанові Верховного суду від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17.

Крім цього, у правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17 зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом встановлено, що також не заперечувалося позивачем в судовому засіданні, що після смерті ОСОБА_5 , у встановлений законом строк позивач ОСОБА_1 не звернулася із заявою про прийняття спадщини, як зазначає - у зв`язку із хворобою, що підтверджується медичною картою.

З наявної в матеріалах справи медичної документації, зокрема з листа та виписок із медичої карти позивача, наданих Центрами первинної медико-санітарної допомоги, де позивач перебуває на обліку, слідує, що остання дійсно має рід хронічних захворювань. Так, ОСОБА_1 з 06.08.2019 по 05.02.2020 спостерігалась сімейним лікарем, як пацієнтка з хронічними захворюваннями та Учасник Великої Вітчизняної Війни, в зазначений період часу стаціонарне лікування не проходила.

З огляду на вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 розуміла суть та наслідки неподання нею до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка, і ті обставини, що остання мала хронічні захворювання, похилий вік, непрацездатність, самі по собі не можуть бути підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_5 .

При цьому суд враховує, що помилка внаслідок власного недбальства чи незнання закону, також не є підставою для визнання поважною причиною для пропуску строку для звернення із заявою про прийняття позивачем спадщини, оскільки згідно із правовою позицією Верховного суду України - вказані позивачем обставини не відносяться до об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, суду не було надано доказів наявності в період з 06.08.2019 по 05.02.2020 у позивача таких захворювань, які б унреможливлювали б реалізацію її права на прийняття спадщини шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса.

З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки під час розгляду справи позивачем не було надано суду доказів, що причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважними, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, а крім того з дня відкриття спадщини сплинув значний проміжок часу.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що строк подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 пропущено без поважних причин, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1270, 1272 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 13, 81, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (місцепроживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Роз`яснити учасникам справи, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Визначена дата складання повного рішення суду - 28.10.2021 року.

Суддя П.В. Зарютін