Справа № 523/8286/20
Провадження №2/523/894/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2021 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Мельніченко Г.О.

розглянув в відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду №5 в місті Одесі, цивільну справу за позовом -

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (м. Одеса, пр. Добровольського, 106) про усунення перешкод у спілкуванні батька з донькою та встановлення графіку зустрічей,-

Установив

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просив проголосити рішення котрим усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з його донькою ОСОБА_3 , встановивши графік зустрічей без присутності ОСОБА_2 кожного вівторка та четверга з 13 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., а також кожної суботи з 13 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. кожної неділі.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 17 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (позивачем та відповідачем) укладено шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 .

Спільне життя у подружжя не склалося, було відсутнє взаєморозуміння між ним, розходились погляди щодо сімейних відносин та обов`язків.

Дитина проживає разом з її матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 .

Як зазначив позивач у своєму позові, він, як примірний батько, ніколи не порушував свій обов`язок піклуватися про доньку та намагається брати активну участь в її житті та позитивному розвитку.

Доказами вищевказаного, зокрема, є результати тестування під час консультації дитячого психолога, згідно яким дитина більше ніж позитивно відгукується про свого батька, особливо вона любить спільні заняття фітнесом, прогулянки, обійми. До того ж обставина того, що донька росте в сприятливих та нормальних умовах підтверджується відмінною педагогічною характеристикою ОСОБА_3 .

Незважаючи на підтверджені люблячі відносини між позивачем та дитиною, як вважає позивач, відповідач безпідставно та необґрунтовано вважає, що ОСОБА_1 нібито негативно впливає на розвиток доньки. У зв`язку з цим, ОСОБА_2 вчиняє активний опір реалізації прав позивача щодо проведення з донькою свого часу. На намагання в телефонному режимі домовитись із відповідачем про зустріч з дитиною ОСОБА_1 отримує відмови у грубій формі.

ОСОБА_1 звернувся 06.02.2020 р. до служби у справах дітей Одеської міської ряди із заявою про встановлення графіку зустрічей із донькою не менше п`яти годин по три дні на тиждень, а саме: кожного вівторка, четверга та суботи, з 13 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин. Однак ніякого рішення служба у справах дітей Одеської міської ради не постановила.

Водночас ОСОБА_2 продовжує нехтувати правами дитини та позивача, вона заборонила навіть привітати ОСОБА_3 з днем народження, що відбулось 25 березня 2020 року. Таке ставлення відповідача негативно впливає на відносини між позивачем та донькою, їх життях, та унеможливлює подальший нормальний розвиток ОСОБА_3 .

Враховуючи зазначене, позивач просив його позовні вимоги задовольнити з підстав, що зазначені в позові.

Щодо витрат на сплату судового збору та правничу допомогу просив зазначені витрати залишити за ним.

На адресу суду 02 червня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні батька з донькою та встановлення графіку зустрічей. (а.с. 2).

03 липня 2020 р. (л.с.26) провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. (а.с. 26).

Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року підготовче засідання закрито та призначено судовий розгляд справи по суті позову ОСОБА_1 (а.с. 146).

В судове засідання позивач не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Представником позивача-адвокатом Чумаченко С. О. надано на адресу суду заяву про проведення судового засідання за відсутності сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. (а.с. 153).

Сторона відповідача про розгляд справи обізнана належним чином, будь-яких клопотань не надавала, в тому числі і про відкладення розгляду справи. Свою правову позицію ОСОБА_2 виклала в відзиві, котрий поданий 07 вересня 2020 року. (а.с. 33-37). В відзиві зазначено, що позивач та батько дитини не є таким турботливим батьком, як він зазначив у своєму позові. За період окремого проживання не намагався зустрітись з дитиною, не намагався поспілкуватись з дитиною. Окрім того ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 ч.1 КУпАП за вчинення домашнього насильства.

Окрім того, згідно рішення Суворовського районного суд ум. Одеси від 15 січня 2020 року, видано ОСОБА_2 обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_4 строком до шести місяців, яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

- заборонено ОСОБА_1 перебувати в місці проживання та перебування з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 .

В решті вимог - відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 січня 2020 року, змінено, в частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису і встановлення тимчасових обмеження ОСОБА_1 , та прийнято в цій частині постанову, якою окрім заборони ОСОБА_1 перебувати в місці проживання та перебування з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 :

- заборонено ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборонено ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними.

- усунено перешкоди ОСОБА_2 в користуванні її особистими речами і речами її доньки ОСОБА_3 , які знаходяться за адресою: АДРЕСА_5 .

В решті рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 січня 2020 року залишено без змін.

Також ОСОБА_1 є засудженим, відповідно до вироку Суворовського районного суду м. Одеси, кримінальна справа №523/14746/19, за ст. 125 ч.1 КК України.

Однак, відповідач все ж таки вважає за можливе задовольнити позов частково, встановити графік зустрічей батька з донькою перший та третій четвер місяця з 16:00 до 18:00 г. в присутності психолога та за згодою дитини з метою уникнення повторного травмування через непередбачувану, агресивну поведінку батька.

Позивачем 26 листопада 2021 року надано відповідь на відзив. (а.с. 103-106).

Третьою особою органом опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради надано висновок про визначення участі батька у вихованні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Орган опіки та піклування вважає доцільним визначити способи участі батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення спілкування:

- щовівторка та щосереди з 14:00 год. до 17:00 год.

- щосуботи з 10:00 год. до 13:00 год., враховуючи графік дитини та на протязі першого місяця у присутності працівника центру соціальних служб. (а.с. 98, 99).

Окрім того третя особа просила справу розглядати за її відсутності. (а.с. 72).

Рівність сторін є одним з невід`ємних елементів поняття справедливого судового розгляду. Вона вимагає, аби кожна сторона бачила, що їй надано розумні можливості представити свій інтерес за умов, які не ставлять її у несприятливе становище, порівняно із супротивником (Ocalan проти Туреччини [ВП], § 140, Foucher проти Франції, § 34; Bulut проти Австрії; Faig Mammadov проти Азербайджану, § 19). Вона вимагає забезпечення справедливої рівноваги між сторонами і застосовується як до цивільних, так і до кримінальних справ.

Розумний характер тривалості провадження визначається відповідно до обставин справи, що вимагає оцінки в цілому (Boddaert проти Бельгії, § 36). Хоча окремі стадії провадження можуть провадитись з прийнятною тривалістю, проте загальна тривалість процесу може, однак, перевищити «розумний строк» (Добертен проти Франції, § 44).

Установивши невідповідність акта законодавства критерію «якість закону» суд, за загальним правилом, повинен тлумачити національне законодавство таким чином, щоб результат цього тлумачення відповідав верховенству права з урахуванням усіх складових цього принципу, зокрема, справедливості та розумності (врахування при вирішенні публічно-правового спору загальних (суспільних) інтересів).

Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Викладене свідчить про можливість вирішення справи у відсутності сторони відповідача.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так судом встановлено, що 17 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (позивачем та відповідачем) укладено шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 .

Дитина проживає разом з її матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 звернувся 06.02.2020 р. до служби у справах дітей Одеської міської ряди із заявою про встановлення графіку зустрічей із Донькою не менше п`яти годин по три дні на тиждень, а саме: кожного вівторка, четверга та суботи, з 13 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин. (а.с. 4).

Органом опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради надано висновок №01-05-3/101 вх від 23 вересня 2020 року про визначення участі батька у вихованні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Орган опіки та піклування вважає доцільним визначити способи участі батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення спілкування:

- щовівторка та щосереди з 14:00 год. до 17:00 год.

- щосуботи з 10:00 год. до 13:00 год., враховуючи графік дитини та на протязі першого місяця у присутності працівника центру соціальних служб. (а.с. 98, 99).

Фактично ні позивачем ні відповідачем заперечень щодо висновку органу опіки та піклування не висловлено.

Окрім того, суд приймає до уваги, що згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 січня 2020 року, видано ОСОБА_2 обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_4 строком до шести місяців.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 січня 2020 року, змінено, в частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису і встановлення тимчасових обмеження ОСОБА_1 . (а.с. 123-129).

Також ОСОБА_1 є засудженим, відповідно до вироку Суворовського районного суду м. Одеси, кримінальна справа №523/14746/19, за ст. 125 ч.1 КК України. (а.с. 59-61).

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (надалі - Конвенція) визначено, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до п. п. 1, 2 ст. З Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно зі ст. 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 7 Конвенції, дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Європейський суд з прав людини зазначає, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, від 07 грудня 2006 року).

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважив, оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буре збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Норми статті 141 Сімейного кодексу України передбачають: «Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини».

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги частково обгрунтованими та доказаними за можливе позов ОСОБА_1 задовольнити часткового та визначити способи його участі, у вихованні малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення спілкування:

- щовівторка та щосереди з 14:00 год. до 17:00 год.

- щосуботи з 10:00 год. до 13:00 год., враховуючи графік дитини та на протязі першого місяця у присутності працівника центру соціальних служб.

Керуючись ст. ст. 3, 4-7,1-13, 17- 18, 109, 131,137, 141, 211, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.3,5,7,13,141,142,153,157,160,161 Сімейного Кодексу України, Декларацією прав дитини від 20 листопада 1959 року , Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, суд,-

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (м. Одеса, пр. Добровольського, 106) про усунення перешкод у спілкуванні батька з донькою та встановлення графіку зустрічей - задовольнити частково.

Визначити способи участі батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення спілкування:

- щовівторка та щосереди з 14:00 год. до 17:00 год.

- щосуботи з 10:00 год. до 13:00 год., враховуючи графік дитини та на протязі першого місяця у присутності працівника центру соціальних служб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин рішення суд повідомляє, коли буде складно повне рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20 жовтня 2021 р.

Суддя