Справа № 291/1145/21
Ружинський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2021 року
Ружинський районний суд Житомирської області
в складі головуючого судді Митюк О.В.,
за участю секретаря Кащук Л.С.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя ,
В С Т А Н О В И В:
24 вересня 2021 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
20 жовтня 2021 року позивачем подано заяву про забезпечення позову. До доданої заяви про забезпечення позову одночасно подано клопотання про витребування доказів щодо підтвердження реєстрації права власності на автомобіль. У поданій заяві ОСОБА_1 просить, суд, накласти арешт на автомобіль марки Voikswagen Passat, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , синій, який зареєстровано за ОСОБА_2 .
В обґрунтування своєї заяви позивачем зазначено, що 10.08.2018 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано шлюб. За час перебування в шлюбі вони придбали автомобіль «Volkswagen Passat», 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . На даний час з відповідачем припинила спільне проживання і ведення спільного побуту, їх стосунки є конфліктними, що унеможливлює досягнення згоди з приводу користування спільним автомобілем. Після припинення сімейних стосунків автомобіль залишився у користуванні і володінні відповідача. Є підстави вважати, що даний автомобіль, який є спільною сумісною власністю подружжя, без згоди позивача може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Відповідно достатті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч.3 ст.153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. Ухвалою судді від 21.10.2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя було призначено до судового розгляду з викликом заявника для надання пояснень та додаткових доказів.
Заявниця в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд заяви у її відсутність, заяву підтримує.
Вивчивши заяву про забезпечення позову та матеріали додані до зазначеної заяви, оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, судом встановлено наступне.
Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, за змістом наведених вище статей, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.
Мета забезпечення позову - це хоч і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і находяться у нього чи в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 150ЦПК України).
При цьому, такий вид забезпечення позову як накладення арешту застосовується судом, як правило, у майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим. Отже, необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.
Із матеріалів справи вбачається, що спір виник щодо поділу майна подружжя, а саме , автомобіля «Volkswagen Passat», 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстровано за ОСОБА_2 .
Але у поданій заяві відсутні належні та допустимі докази стосовно того, за ким зареєстровано право власності на автомобіль, на який просить накласти арешт заявник.
Митивуючи це тим що заявниця позбавлена можливості надати такий доказ суду, оскільки його в неї не має, хоча вживала всі необхідні дії для його отримання, доказів на підтвердження цього суду не надано.
Згідно ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено, зокрема, який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Однак клопотання представника позивача, про витребування доказів, яке викладено ним в заяві про забезпечення позову, не відповідає вищевказаним вимогам ст.84 ЦПК України, а тому повинно бути залишено без задоволення.
Крім того згідно з пунктом 10 частини 2 статті 197 ЦПК України, у підготовчому судовому засіданні суд, зокрема вирішує заяви та клопотання учасників справи.
Заява про витребування доказів може буде розглянута судом відповідно до вимог статті 197 ЦПК України.
Крім того, частина 1 статті 153 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження.
Розгляд заяви про витребування документів у Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС України в Житомирській області не забезпечить отримання вказаних документів у дводенний строк, протягом якого процесуальним законом покладено в обов`язок суду розгляд зави про забезпечення позову.
Тому, витребування доказів щодо інформації, про реєстрацію транспортного засобу, яка відсутня в заявника, в межах строку розгляду заяви про забезпечення позову (не пізніше двох днів з дня її надходження ч.1 ст. 153 ЦПК України), не видається можливим.
Окрім того, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи (частина 2 статті 149 ЦПК України).
У зв`язку з чим в суду відсутні належні та допустимі докази стосовно того, за ким зареєстровано право власності на автомобіль «Volkswagen Passat», 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , на який просить накласти арешт заявник.
У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову в зазначений ним спосіб.
На підставі викладеного, керуючись статтями149,150,152, 153,260, 353 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в :
В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовити.
У задоволенні заяви , ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Митюк.