КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 824/207/2018
№ провадження: 8/824/2/2021
Доповідач: Немировська О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року Київський апеляційний суд в складі

судді Немировської О.В.,

при секретарі - Лащевській Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника компанії PLASKE SA (Швейцарія) - Бондара Олега Михайловича про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Київського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року у справі за заявою компанії PLASKE SA (Швейцарія) про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражу при Торгово-промисловій палаті України від 17 травня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до компанії PLASKE SA (Швейцарія) про стягнення вартості наданих послуг

встановив:

у жовтні 2018 року компанія PLASKE Societe anonyme (Швейцарія) (далі - PLASKE SA) звернулася до Київського апеляційного суду як до суду першої інстанції із заявою про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17 травня 2018 року. Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року було відмовлено у задоволенні заяви та залишено без змін рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17 травня 2018 року.

Постановою Верховного Суду від 04 квітня 2019 року ухвалу Київського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року залишено без змін.

20 листопада 2020 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника компанії PLASKE SA (PLASKE Societe anonyme) - Бондара О.М. про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Київського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року.

Як на нововиявлені обставини заявник посилається на обставини, які були встановлені рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року у справі № 826/64/17.

Зокрема, заявник вказує, що вказаним рішенням було встановлено, що рішення Тарифної комісії АТ «Укрзалізниця», які були прийняті на засіданнях 09, 10 листопада 2016 року прийняті не на підставі чинного законодавства, не обґрунтовано, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення. Зазначене спростовує висновок, викладений в ухвалі Київського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року про те, що рішення МКАС винесено в межах арбітражної угоди. Також встановлено факт протиправної бездіяльності АТ «Укрзалізниця» яка полягає у не розгляді звернень заявника від 28 грудня 2015 року, 06 квітня 2016 року, 02 вересня 2016, 07 вересня 2016 та 17 листопада 2016 та ненадання на них відповідей, тому спір не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу. Суд встановив, що АТ «Укрзалізниця» не підтвердило наявність у межах спірних правовідносин підстав щодо недоцільності застосування пільгових тарифних ставок за фактично виконані обсяги перевезень зрідженого газу в 2016 фрахтовому році. Тому АТ «Українська залізниця» діяло відносно заявника саме як суб`єкт владних повноважень в межах делегованих йому Міністерством інфраструктури України повноважень і спір стосовно виконання договору організації перевезень транзитних вантажів залізницями України від 23 грудня 2014 року № 424-112/2014-ЦЮ підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства України.

Також нововиявленою обставиною є те, що судом у вказаному рішенні було фактично скасовано рішення Тарифної комісії про донарахування провізних платежів за Договором організації перевезень транзитних вантажів залізницями України від 23 грудня 2014 року № 424-112/2014-ЦЮ, що викладено у визнаному судом протиправним та скасованому рішенні АТ «Укрзалізниця».

В запереченнях на заяву представник АТ «Українська залізниця» - Косик С.І. просила відмовити в задоволенні заяви, оскільки всі наведені заявником обставини не можуть бути підставою для перегляду ухвали Київського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання - представника заявника Бондара О.М. та представників АТ «Українська залізниця» Шукліної О.В., Косик С.І., дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч. 2,4 ст. 454 ЦПК України, рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оспорено в порядку, передбаченому цим розділом, якщо місце арбітражу знаходиться на території України.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», з питань, що регулюються цим законом ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачено у цьому Законі.

Відповідно до ст. 16 вказаного Закону, питання про компетенцію Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у кожній конкретній справі вирішує склад Арбітражного суду, який розглядає спір.

Згідно частин першої, другої статті 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж». Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо: 1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або 2) суд визначить, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Тлумачення статті 459 ЦПК України свідчить, що тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.

Відповідно до чч. 2 та 4 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

З матеріалів справи вбачається, що 23.12.2014 між Державною адміністрацією залізничного транспорту України (Укрзалізниця) та Компанією PLASKE SA було укладено Договір №424-112/2014-ЦЮ про організацію перевезень транзитних вантажів залізними дорогами України на 2015 фрахтовий рік. Додатковою угодою №1 від 01.12.2015 було замінено сторону договору - Державну адміністрацію залізничного транспорту України на ПАТ «Укрзалізниця». Додатковою угодою №2 від 30.12.2015 договір було продовжено на 2016 фрахтовий рік.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у складі арбітрів: Винокурова Л.Ф., Селівон М.Ф., Подолєв І.В. від 17 травня 2018 року було стягнуто з Компанії PLASKE SA (PLASKE Societe anonyme) на користь ПАТ «Українська залізниця» 1 734 700, 33 доларів США вартості наданих послуг та 23 873,50 дол. США на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви представника PLASKE SA про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17 травня 2018 року.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 квітня 2019 року ухвалу Київського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року було залишено без змін.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 січня 2018 року було визнано протиправним та скасовано рішення Тарифної комісії Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", оформлене протоколом №13 засідання від 09, 10 листопада 2016 року, щодо розгляду звернень Компанії PLASKE SA, визнати протиправною бездіяльність Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" щодо не розгляду звернень Компанії PLASKE SA від 28 грудня 2015 року №04-04/281215, від 06 квітня 2016 року №04-01/060416, від 02 вересня 2016 року №04-02/020916, від 07 вересня 2016 року №04-01/070916 та від 17 листопада 2016 року №04-03/171116 та не надання на них відповідей.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 січня 2018 року було залишено без змін.

Доводи представника заявника про те, що судом було визнано рішення Тарифної комісії АТ «Українська залізниця» прийняті на засіданні 09, 10 листопада 2016 року є такими, що постановлені не на підставі чинного законодавства, а тому рішення МКАС при ТПП України від 17 травня 2018 року виходить за межі арбітражної угоди, спір не може бути винесений на вирішення міжнародного комерційного арбітражу, АТ «Українська залізниця» діяло відносно заявника як суб`єкт владних повноважень, в межах делегованих йому владних повноважень, а тому спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України є безпідставними.

Доводи заявника про те, що спір між сторонами виник не із договірних правовідносин, а в результаті прийняття АТ «Укрзалізниця» адміністративно-управлінського рішення, реалізуючи делеговані державою владні повноваження, є необґрунтованими. В постанові Верховного Суду від 04 квітня 2019 року в даній справі було зроблено висновок, що предметом договірних правовідносин є надання послуг господарського характеру, а саме, організація перевезень транзитних вантажів, залізничним транспортом України у міжнародному залізничному вантажному міжнародному сполученні, відсутні підстави вважати, що АТ «Українська залізниця» є виконавцем публічно-владних управлінських функцій на виконання делегованих державою повноважень.

Зазначення в рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 січня 2018 року того, що АТ «Українська залізниця» діяло як суб`єкт, наділений публічно-владними, управлінськими функціями при ухваленні рішення Тарифною комісією та при розгляді звернень заявника, не змінює характеру їх правовідносин за Договором №424-112/2014-ЦЮ про організацію перевезень транзитних вантажів залізними дорогами України на 2015 фрахтовий рік і обставини, встановлені в рішенні МКАС при ТПП України від 17 травня 2018 року стосуються виключно договірних правовідносин, які виникли між учасниками даної справи та спір між ними не може розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, представник заявника - Бондар О.М. при зверненні до суду із заявою про скасування вказаного рішення МКАС при ТПП України від 17 травня 2018 року посилався на те, що спір виник на підставі виконання АТ «Українська залізниця» публічно-владних управлінських функцій, в т. ч формування тарифів на транзитні вантажні перевезення залізничним транспортом, в зв`язку з прийняттям адміністративно-управлінського рішення та на виконання делегованих державою повноважень, а Договір між Компанією PLASKE SA та АТ «Українська залізниця» є адміністративним договором, і рішення МКАС при ТПП України суперечить публічному порядку України, також аналогічні посилання були наведені представником заявника в апеляційній скарзі на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Таким чином, подана заява задоволенню не підлягає, а ухвалу Київського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. 429 ЦПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні заяви представника компанії PLASKE SA ( (Швейцарія) - Бондара Олега Михайловича про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Київського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Верховного Суду через Київський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 25 жовтня 2021 року.

Суддя