номер рядка стат. звіту 29
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2021 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

в особі головуючого судді Монич В.О.

за участю секретаря судових засідань Рега В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Ковач Наталії Олексіївни про визначення частки в квартирі, визнання договору купівлі-продажу нерухомості недійсним, скасування Державної реєстрації договору купівлі продажу, стягнення моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

23 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Ковач Наталії Олексіївни Визнати про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири № 887 від 03.05.2018 року за адресою АДРЕСА_1 , скасування Державної реєстрації договору за № 887 від 03.05.2018 року, внесеним приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу Ковач Н.О. ліцензія № 2362 Міністерства юстиції України, зобов`язання відповідача ОСОБА_2 , 1977 року народження, правонаступника ОСОБА_3 , компенсувати в повному обсязі частину законної спадщини позивачу ОСОБА_1 (дівоча ОСОБА_4 ) в проданій квартирі по АДРЕСА_1 за реально ринковою вартістю даного майна на час продажу, відшодування моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень та матеріальної шкоди в розмірі 261 439 гривень завданих внаслідок злочинних дій відповідачів ОСОБА_2 , правонаступника ОСОБА_3 та приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Ковач Наталії Олексіївни, яку стягнути солідарно з відповідачів.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_3 . Вказані квартири належали на праві власності батькам позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Після смерті матері позивач звернулася до приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Біловар І.О. із заявою про прийняття спадщини і підставі вказаної заяви 07.02.2017 року заведено спадкову справу № 4/2017, номер у спадковому реєстрі 60209272. Однак при зверненні позивача до приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Біловар І.О. про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було відмовлено постанова № 241/02-31 від 03.09.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, які б посвідчували право власності померлої на нерухоме майно. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 і позивач вважає, що до його смерті своїми діями останнього довів відповідач ОСОБА_2 . Після смерті батька, звернувшись до нотаріуса в м.Полтава позивач з`ясувала, що квартиру АДРЕСА_2 було продано. Такі обставини змусили позивача переїхати до м.Мукачево разом з неповнолітнім сином, втратити престижну роботу в м.Полтава, для відстоювання своїх законних прав на спадкове майно. Спірну квартиру було продано за допомогою шахрайських дій відповідачів, у зв`язку з чим тривалий час позивач звертається до правоохоронних органів, суду і т.д. для захисту своїх прав, що завдає їй великих моральних і матеріальних втрат.

Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа відповідно до п.4 ч.6 ст. 19 ЦПК України є малозначною справою, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч.3 ст.274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2021 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Копію ухвали про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідачам було направлено 20.09.2021 року і яку відповідач приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Ковач Н.О. отримала 24.09.2021 року, відповідач ОСОБА_2 отримав 29.09.2021 року.

Однак, у наданий судом строк та станом на 19 жовтня 2021 року відповідачі своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалися, відзив на позов не подали, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Суд також констатує, що клопотань про залучення інших осіб до участі у справі до суду не надходило, відтак суд позбавлений можливості залучення таких до участі у справі.

18.10.2021 року відповідачем ОСОБА_2 подано пояснюючу записку в якій просив суд прийняти справедливе судове рішення. Зазначив, що рішення про продаж спірної квартири їх батько ОСОБА_3 приймав сам особисто, оскільки вказана квартира була його власністю. З позивачкою має неприязні стосунки з самого дитинства, які в даний час ще більше ускладнилися, батькам остання не допомагала, а займалася лише особистим життям. Після смерті матері, відповідач висилав кошти позивачу для того щоб вона приїхала на похорони, а на похорони батька вона взагалі не приїхала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.

Щодо позовної вимоги про визначення частки в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , яку позивач ОСОБА_1 (дівоча ОСОБА_4 ) спадкоємець першої черги вчасно оформивший спадщину після померлої ОСОБА_5 , мала отримати по закону, суд констатує наступне:

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до положень частин першої та другої ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. З ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України позивач є таким, що прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк.

Як вбачається з свідоцтва про смерть виданого Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області НОМЕР_1 від 07.02.2017 року, ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 07.02.2017 року звернулася до приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Біловар І.О. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі вказаної заяви 07.02.2017 року заведено спадкову справу № 4/2017, номер у спадковому реєстрі 60209272.

В подальшому позивач, ОСОБА_1 , звернулася до приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Біловар І.О. про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримала відмову (Постанова № 241/02-31 від 03.09.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії) у зв`язку з відсутністю документів, які б посвідчували право власності померлої на нерухоме майно.

Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року224, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні.

Якщо у спільному майні подружжя правовстановлювальний документ на таке майно оформлений на того із подружжя, що є живим, нотаріус вимагає його (її) письмову згоду на виділ на ім`я померлого його частки в спільному майні.

Як вбачається з відповіді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) № О-217/12.1-75/07.3/20 від 24.06.2020 року, спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину до майна померлої ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 були ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно свідоцтва про смерть виданого Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області НОМЕР_2 від 30.01.2019 року, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.392 ЦК власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що позивач просить про визначення частки в спірній квартирі, яку позивач ОСОБА_1 спадкоємець першої черги після померлої ОСОБА_5 , мала отримати по закону, а не про визнання права власності на частку в спадковому майні, суд вважає, що позивачем обрано невірний спосіб для захисту своїх порушених прав.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним договір купівлі-продажу квартири № 887 від 03.05.2018 року за адресою АДРЕСА_1 , скасування Державної реєстрацію договору за № 887 від 03.05.2018 року, внесеним приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу Ковач Н.О. ліцензія № 2362 Міністерства юстиції України та зобов`язання відповідача ОСОБА_2 , 1977 року народження, правонаступника ОСОБА_3 , компенсувати в повному обсязі частину законної спадщини позивачу ОСОБА_1 (дівоча ОСОБА_4 ) в проданій квартирі по АДРЕСА_1 за реально ринковою вартістю даного майна на час продажу, суд констатує наступне:

Відповідно до вимог ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 та 3 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавствам також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до вимог ч.1 ч.2 ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 03.05.2018 року ОСОБА_3 з однієї сторони (продавець) та ОСОБА_6 (покупець) з іншої, уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Ковач Наталією Олексіївною 03.05.2018 року та зареєстрованого в реєстрі за № 887.

В матеріалах справи також міститься заява ОСОБА_2 про те, що йому відомо про намір батька ОСОБА_3 продати спірну квартиру, яка придбана ним у період зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою також ствердив, що інших спадкоємців крім батька немає. Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Ковач Н.О. 03.05.2018 року.

Згідно п.38 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року, правочини про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється. У разі застави майбутнього майна або створення забезпечувального обтяження в майбутньому майні нотаріусу надаються документи, що підтверджують наявність прав на набуття такого майна у власність у майбутньому.

При посвідченні правочинів про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна.

Статтею 5 ЗУ «Про нотаріат», визначено, що нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам

Відповідно до ст.46-1 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них. Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості Єдиного державного демографічного реєстру, а також Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України. Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва обов`язково використовує також відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру, Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

З огляду на наведене, приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Ковач Н.О. при посвідченні спірного договору купівлі-продажу мала обов`язково використовувати відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них, однак остання не врахувала заведеної спадкової справи та посвідчила завідомо неправдиву заяву відповідача ОСОБА_2 про відсутність інших спадкоємців крім ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, згідно ч.ч.4,5 ст.203 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. З ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно» в редакції Закону № 340-ІХ від 05.12.2019 передбачено, що, серед іншого, у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про, серед іншого, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений ОСОБА_3 з однієї сторони (продавець) та ОСОБА_6 (покупець) з іншої, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Ковач Наталією Олексіївною 03.05.2018 року та зареєстрованого в реєстрі за № 887, оскільки даний договір укладено під час існування заведеної спадкової справи.

Відповідно до частини другої статті 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили судовим рішенням, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення.

З наведеного вбачається, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено перелік рішень суду, на підставі яких здійснюється державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у тому числі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 03.05.2018 року, а тому державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_2 підлягає скасуванню.

Суд також вважає необхідним скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про Державну реєстрацію договору за № 887 від 03.05.2018 року.

При ухваленні рішення, суд також враховує ту обставину, що відповідачі ОСОБА_2 та приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Ковач Н.О., відзиву на позов не подавали, своєї позиції відносно позовних вимог не виклали, хоча копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками отримали 29.09.2021 року.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання відповідача ОСОБА_2 , 1977 року народження, правонаступника ОСОБА_3 , компенсувати в повному обсязі частину законної спадщини позивачу ОСОБА_1 (дівоча ОСОБА_4 ) в проданій квартирі по АДРЕСА_1 за реально ринковою вартістю даного майна на час продажу то така не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не надано звіту про грошову оцінку майна, питання про призначення оціночно-будівельна експертиза позивачем також не ставилося.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже обов`язок надання суду доказів на спростування пояснень відповідача і третьої особи процесуальним законом покладено безпосередньо на позивача.

В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.

Щодо позовних вимог про відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень та матеріальної шкоди в розмірі 261 439 гривень завданої внаслідок злочинних дій відповідачів ОСОБА_2 , правонаступника ОСОБА_3 та приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Ковач Наталії Олексіївни, яку стягнути солідарно з відповідачів, суд констатує наступне .

Згідно з ч.1ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166 - 1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України №6-954цс16 від 26 жовтня 2016 року.

Частиною 1ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 4ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст.ст.16,1168 ЦК України).

Відповідно дост.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно дост.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

На даний час факт завдання матеріальної та моральної шкоди внаслідок злочинних дій відповідачів ОСОБА_2 , правонаступника ОСОБА_3 та приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Ковач Наталії Олексіївни не доведено, вирок в кримінальному провадженні не ухвалено, отже вимога позивача є передчасною.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 215, 216, 236, 1216-1218, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268-1270 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Ковач Наталії Олексіївни про визначення частки в квартирі, визнання договору купівлі-продажу нерухомості недійсним, скасування Державної реєстрації договору купівлі продажу, стягнення моральної та матеріальної шкоди задоволити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири № 887 від 03.05.2018 року за адресою АДРЕСА_1 та скасувати Державну реєстрацію договору за № 887 від 03.05.2018 року, внесеним приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу Ковач Н.О. ліцензія № 2362 Міністерства юстиції України.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.

Повний текст рішення виготовлено 22.10.2021 року

Головуючий В.О. Монич