Провадження № 22-ц/802/1288/21 Категорія: 70 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л. Я.,

суддів - Киці С. І., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами і просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 6000,00 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що діти знаходяться на її утриманні. Відповідач у достатній мірі свій обов`язок по утриманню дітей не виконує, хоча має таку змогу.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2021 року позов задоволено частково.

Постановлено стягувати щомісячно з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Єлізаветин, Рожищенського району, Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Остріїв, Млинівського району, Рівненської області аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 15 липня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 3001 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції та стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 6000,00 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, судом першої інстанції взято до уваги матеріальне становище відповідача та його реальну спроможність сплачувати аліменти, його вік, повну працездатність, а також звичайні потреби дітей.

За матеріалами справи судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 10, 11).

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 статті 182 СК України).

Колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що батько дітей ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з визначеним судом розміром аліментів на дітей.

За рішенням суду, як передбачає стаття 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, законом визначено два способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

ОСОБА_1 у своїй позовній заяві просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі у розмірі по 6000,00 грн на кожну дитину.

Проте суд всупереч зазначеним вимогам закону стягнув з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання дітей не в твердій грошовій сумі, як просила позивачка, а в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що не може вважатися твердою грошовою сумою.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі по 3000,00 грн на кожну дитину щомісячно.

Згідно з частиною 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі пред`явлення заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, починаючи з дня постановлення судового рішення, врахував, що за весь час розгляду цієї справи судом відповідач добровільно сплачував аліменти на утримання дітей, а тому суд стягнув аліменти, починаючи з дня постановлення судового рішення.

Такі висновки судом зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Законом, а саме частиною 1 статті 191 СК України визначено час, з якого присуджуються аліменти на дитину, а саме від дня пред`явлення позову, а у разі подання заяви про видачу судового наказу із дня пред`явлення такого наказу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 пред`явила позовні вимоги до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей 04 грудня 2019 року, а тому саме від дня пред`явлення позову слід присудити аліменти на дітей.

Та обставина, що відповідач ОСОБА_2 сплачував в добровільному порядку аліменти на дітей протягом всього часу розгляду справи судом, не може бути підставою для стягнення аліментів на дітей з часу постановлення судового рішення.

Такі висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що із-за невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права рішення суду першої інстанції слід змінити.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2021 року у цій справі змінити.

Стягувати з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 3000,00 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду 04 грудня 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді