Номер провадження: 22-ц/813/3721/21
Номер справи місцевого суду: 521/9669/17
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Криворучко В.О.,

представника ОСББ «ЛАРИ» - адвоката Димовчі Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2020 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛАРИ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

01 грудня 2016 року позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лари» (далі ОСББ) звернулось до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, який в подальшому неодноразово уточнювали (т.1, а.с. 39-40, 66-70).

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Леонову О.С.

27.03.2017 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСББ «Лари» про захист прав споживачів житлово-комунальних послуг, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якій ОСОБА_1 просила суд:

- стягнути з ОСББ «Лари» на її користь матеріальну шкоду у розмірі 195 247 гривень 79 копійок, яка складається з матеріальної шкоди, завданої квартирі внаслідок її залиття в сумі 59 214 гривень 00 копійок та вартості будівельних матеріалів на ремонт даху в сумі 136 033 гривень 79 копійок;

- стягнути з ОСББ «Лари» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 30 000 гривень 00 копійок;

- стягнути з ОСББ «Лари» на користь ОСОБА_1 судові витрати, у розмірі 31 000 гривень 00 копійок, які складаються з оплати судової експертизи в сумі 4 000 гривень 00 копійок та витрат на правову допомогу в сумі 27 000 гривень 00 копійок (т.1, а.с.46-51).

23 червня 2017 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси позовні вимоги ОСББ «Лари» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, та позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСББ «Лари» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок залиття квартири, були роз`єднані в окремі провадження (т.1, а.с.91).

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 29 червня 2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Лари» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, передано для розгляду по суті за підсудністю до Київського районного суду міста Одеси (т.1, а.с.96).

12.04.2018 року до Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання від представника відповідача ОСББ «Лари» про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи, яке було задоволено ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 26 квітня 2018 року. Призначено по цивільній справі №521/9669/17 - судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експерту Гончар Наталії Вікторівні, на час якої провадження по справі було зупинено (т.1, а.с.162-163, 176-178).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24.10.2018 року ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 26 квітня 2018 року залишено без змін (т.1, а.с.216-219).

08 квітня 2019 року до суду були повернуті матеріали цивільної справи №521/9669/17, разом з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 01.04.2019 року за №63 (т.1, а.с.20, 22-31).

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 09.04.2019 року поновлено провадження по вказаній справі та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

16.09.2019 року позивачем ОСОБА_1 надано до суду заяву про зміну підстав позову, без зміни позовних вимог, та 11.10.2019 року позивачем було надано до суду заяву про уточнення позовних вимог, без зміни позовних вимог та доповненням посилань на підставу позову, яка була прийнята до розгляду ухвалою суду від 16.06.2020 року (т.2, а.с.199).

Таким чином, звертаючись до суду з уточненими позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 просила суд: стягнути з ОСББ «Лари» на її користь матеріальну шкоду у розмірі 195 247, 79 грн., яка складається з матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири в сумі 59 214 грн. та вартості будівельних матеріалів на ремонт даху в сумі 136 033,79 грн., а також у відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 30 000 грн., а також відшкодувати їй судові витрати.

В обґрунтування позову представник позивача посилалась на те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Вказала, що на початку травня 2016 року внаслідок протікання даху відбулось залиття вказаної квартири.

04.05.2016 року мешканцями будинку за адресою: АДРЕСА_2 , було проведено обстеження квартири АДРЕСА_3 та даху будинку, за результатами якого складено акт про залиття квартири внаслідок протікання покрівлі даху будинку. Згідно даного акту залиття квартири відбулось внаслідок пошкодження покрівлі даху будинку (т.1, а.с.58).

Позивач також посилалась на те, що в порушення вимог п. 8 ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», представник ОСББ «Лари» від підписання акту відмовився, на письмові вимоги ОСОБА_1 про необхідність ремонту даху ОСББ «Лари» жодних дій не вчинило.

Згідно висновку судового експерта Чорної Юлії Петрівни від 27.03.2017 року, за №13/2017 залиття приміщень квартири АДРЕСА_1 відбулось з даху житлового будинку та матеріальна шкода внаслідок затоплення даної квартири становить 59214,00 грн.

Оскільки письмові заяви ОСОБА_1 від 17.06.2016 року та від 22.06.2016 року про необхідність ремонту даху залишилися без відповіді, позивачка змушена була за власний рахунок придбати будівельні матеріали та оплатити роботу з ремонту даху на суму 136 033,79 грн. Проте, позивач зазначила, що ОСББ «Лари» не дозволило проводити ремонтні роботи на покрівлі будинку, а тому вона досі протікає.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач вказала, що їй діями ОСББ «Лари» також була завдана матеріальна шкоди в розмірі 195 247,79 грн., що і стало підставою для звернення її до суду з цим позовом.

Представник ОСББ «Лари» заперечував проти позовних вимог, а також проти зміни підстав позову, у зв`язку з чим спочатку подав заперечення на позову заяву, а потім 15.10.2019 року надав до суду відзив на позовну заяву (т.1, а.с.133-136, т.2, а.с.144-149).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди було відмовлено (т.2, а.с.207-215).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2020 року, та постановлення нового, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (т.2, а.с.221-227).

Крім того, заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 надала суду апеляційної інстанції клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи (т.2, а.с. 245-248), яке ухвалою колегії суддів від 29.09.2021 року було залишено без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, усних заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності від 10.09.2003 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради, на підставі якого право власності було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 11.09.2003 року, за №3359, стор.167, кн.154доп.

В свою чергу, відповідно до статуту, затвердженого установчими зборами на підставі протоколу №1 від 18.06.2005 року, та зареєстрованого в реєстрі за №18 від 06.07.2005 року, було створено ОСББ «Лари» для утримання житлового будинку АДРЕСА_2 .

Із позову вбачається, що 04 травня 2016 року сталось залиття належної позивачці на праві власності квартири АДРЕСА_1 , яке сталось внаслідок протікання даху будинку, за наслідком чого 04 травня 2016 року комісією у складі ОСОБА_1 , мешканців зазначеного будинку, представників кровельного центру СПД Теплицька О.В., представника ОСББ «Лари», було складено акт про залиття квартири внаслідок протікання покрівлі даху багатоквартирного будинку. Відповідно до вищевказаного акту в результаті огляду даху будинку АДРЕСА_2 було виявлено пошкодження покрівлі даху будинку, а саме: вздуття та розтріскування покриття, відслоєння покриття, затікання між дахом та стіною, затікання в зливні отвори, затікання козирків, корозія металевих конструкцій, пошкодження пінопласту та інше, що призвело до затікання води у квартиру АДРЕСА_3 , розташованої на верхньому поверсі будинку, тобто у квартиру, яка належить на праві власності позивачці.

Також позивач ОСОБА_1 посилалась на те, що 17 червня та 22 червня 2016 року вона зверталась до ОСББ «Лари» про необхідність здійснення дій з ремонту даху квартири, однак ремонт так і не був проведений, рівно як і не було надано відповідей на її звернення.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довела винних дій відповідача в заливі її квартири, та існування причинно-наслідкового зв`язку між заливом її квартири і винними діями або бездіяльності ОСББ «Лари».

З таким висновком погоджується колегія суддів, так як він є законним і обґрунтованим, виходячи з наступних обставини.

Так, суд правильно вказав, що відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

За змістом ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини: якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а на позивачеві - доказування факту заподіяння такої шкоди.

Так, на підтвердження факту заподіяння шкоди, позивачка посилалась на акт від 04 травня 2016 року, складеного комісією у складі ОСОБА_1 , мешканців зазначеного будинку, представників кровельного центру СПД Теплицька О.В., представника ОСББ «Лари», про залиття квартири, заподіяного внаслідок протікання покрівлі даху багатоквартирного будинку (т.1, а.с.58).

Разом з тим, надаючи оцінку зазначеному акту, судом було враховано, що наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76 було затверджено Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, відповідно до п. 2.3.6 яких визначено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт за формою, встановленою додатком 4 до цих Правил.

Тобто, в акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтована вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Акт повинен бути складений у тому числі за присутності: головного інженера виконавця послуг; голови комісії; майстра технічної дільниці; майстра ремонтної дільниці слюсаря-сантехніка, представників організації обслуговуючої компанії.

Крім того, в листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року №12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також зазначено, що при складанні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків із числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна.

Таким чином, факт залиття квартири, характер та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтована вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі потерпілої та винної особи.

Проте, наданий позивачем акт від 04 травня 2016 року не містить відомостей про те, фахівці у відповідній галузі, під час його складення участі не приймали, а тоу суд не прийняв цей акт в якості належного доказу у справі.

Як було вказано вище, необхідною умовою для відшкодування шкоди, є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою та виною відповідної особи.

Так, на підтвердження завданої шкоди та вини відповідача, позивачем було надано до суду висновок №13/2017 року, за результатами проведеного будівельно-технічного експертного дослідження від 27.03.2017 року, складеного судовим експертом Чорною Ю.П., відповідно до якого розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , складає 59 214,40 грн. (т.1, а.с.59-52).

Крім того, експертом Чорною Ю.П. були виявлені характерні сліди залиття в приміщеннях квартири АДРЕСА_1 , у результаті виконаного візуально-інструментального обстеження, в рамках якого також встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , будь-яке інше приміщення над квартирою відсутнє. Залиття приміщень квартири АДРЕСА_3 , відбулось з даху будинку.

Одночасно, експертом зазначено, що виконати обстеження даху житлового будинку експертом не надалось можливим, у зв`язку з відсутнім доступом.

Як уже було вказано вище, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 26 квітня 2018 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, за наслідком проведення якої було надано висновок судового експерта Гончар Н.В. від 01.04.2019 року за №63 (т.2, а.с.22-31).

Вищевказаним висновком встановлено, що на час обстеження, покрівля та конструкція даху над кв. АДРЕСА_1 знаходиться в задовільному технічному стані, відсутні пошкодження покрівлі в вигляді пробоїн, здуття покрівельного матеріалу, розривів, відшарування руберойду, тощо. Покрівля над кв. АДРЕСА_1 була влаштована в 2001-2002 роках в період будівництва будинку. Ідентичність матеріалу покрівлі над кв. АДРЕСА_1 з матеріалами покрівлі на інших частинах будинку (крім латок руберойду) свідчить про те, що ремонт покрівлі, з повною заміною над кв. АДРЕСА_3 не проводився, виконувався лише частковий ремонт з влаштуванням латок. Визначити термін виконання робіт по встановленню латок не надається можливим.

Пошкодження стелі та стін приміщень житлової кімнати, площею 19,0 м та коридорів, площею 5,5 м2 і 17,1 м2 кв. АДРЕСА_1 (фото 8-13) виникли в результаті протікання покрівлі над даною квартирою до моменту влаштування латок руберойду на покрівлі. Залиття квартири АДРЕСА_1 , внаслідок протікання (несправності) даху будинку над цією квартирою при виявленому (існуючому) технічному стані покрівлі і даху над цією квартирою на даний час неможливе.

Пошкодження опоряджувальних матеріалів приміщень кв. АДРЕСА_1 , які вказані на фото дослідницької частини по другому питанню виникли в результаті потрапляння атмосферних опадів через огороджувальні конструкції будинку.

Пошкодження стелі кухні, балкону та низу стіни житлової кімнати, площею 19,2 м кв. АДРЕСА_1 (фото 4,5,6) виникли в результаті потрапляння атмосферних опадів через огороджувальні конструкції відкритої веранди та балкону, які ймовірно ремонтувались в 2004 році (згідно даних, вказаних в акті виконаних робіт від 18.10.2014р. та згідно рахунку №И-С-00000011 від 17 серпня 2004 р.

Таким чином, дослідивши вказані висновки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що факт причинно-наслідкового зв`язку між виною відповідача та завданою шкодою позивачеві, саме внаслідок залиття квартири, що відбулось 04 травня 2016 року, є не доведеним, та крім того не встановлена вина відповідача та розмір завданої шкоди.

Крім викладеного, колегія суддів зазначає, що відповідно до вищевказаного висновку №13/2017 року, виконаним судом експертом ОСОБА_2 , остання не здійснювала огляд даху будинку, що свідчить про не встановлення причинно-наслідкового зв`язку між станом даху будівлі, що взагалі не досліджувалось, та виниклими пошкодженнями в квартирі, належної позивачці.

Разом з тим, у висновку №63 від 01.04.2019 року, здійсненого судовим експертом Гончар Н.В., зазначено, що пошкодження стелі та стін приміщень житлової кімнати, площею 19,0 м та коридорів, площею 5,5 м2 і 17,1 м2 кв. АДРЕСА_1 (фото 8-13) виникли в результаті протікання покрівлі над даною квартирою до моменту влаштування латок руберойду на покрівлі, термін встановлення яких визначити не представляється можливим, за наслідком чого суд вважає не доведеним, що заявлений позивачем розмір шкоди, завдано внаслідок залиття квартири, що відбулось саме 04 травня 2016 року з вини відповідача.

Одночасно судом було враховано, що згідно договору підряду №15-07 від 15.07.2013 року, виконувались роботи по заміні руберойду на площі 140 кв.м., що фактично виключає протікання води до квартири позивача після встановлення латок. Оскільки проведення ремонтних робіт даху будинку після 15.07.2013 року не відбувалось, то суд дійшов правильного висновку про те, що протікання води до квартири позивача через пошкодження даху будинку, а саме 04.05.2016 року, не відбулось.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт причино-наслідкового зв`язку між шкодою, яка завдана 04.05.2016 року та поведінкою заподіювача, на що посилається позивач, а також винні дій відповідача та розмір понесених збитків позивача, є не доведеними, у зв`язку з чим відсутня цивільно-правова відповідальність відповідача ОСББ «Лари».

Крім викладеного, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги про стягнення з відповідача 136 033,79 грн., в рахунок вартості будівельних матеріалів на ремонт даху будинку, є не доведеними, з урахуванням того, що позивачем в порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України не надано до суду жодних доказів на підтвердження проведення таких робіт, відповідних кошторисів, дослідження об`єму необхідних робіт та матеріалів.

Стосовно наданих копій товарних чеків, накладних, квитанцій, що датовані 28 березнем, 17 червнем 2016 року, 2018 та 2019 року на придбання різних видів матеріалів, колегія суддів також вважає їх не належними доказами, з урахуванням того, що позивачем жодним чином не підтверджено саме проведення таких робіт через винні дії відповідача, та необхідність таких матеріалів на проведення відповідних робіт, через винні дії відповідача.

Враховуючи, що в діях ОСББ «Лари» відсутній склад правопорушення, відповідно до якого виникає цивільно-правова відповідальність, суд також дійшов обгрунтованого висновку про необхідність відмови у відшкодуванні позивачу моральної шкоди та судових витрат.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, оскільки рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення через відпустку судді Сегеди С.М., святкові і вихідні дні складено 18.10.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра