Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/1619/19

2/330/85/2021

"11" червня 2021 р. смт. Якимівка

Якимівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Куценка О.О., секретаря судового засідання Павленко Н.В. за участю представника відповідача адвокатата Зубанича О.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Якимівського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі правонаступника акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

В позові зазначено, що 24 вересня 2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір №08-328Ж046-К.

10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на АТ «Укрсоцбанк», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Укрсоцбанк».

Відповідно до кредитного договору, відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 15980,00 доларів США зі сплатою 14 процентів річних та комісій у розмірі та порядку зазначеною умовами кредитного договору.

За вказаним договором позивач виконав свої зобов`язання надавши відповідачеві кредит. У порушення умов договору позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав в результаті чого станом на 18 червня 2019 року має заборгованість за кредитом.

Строкова заборгованість 2929,83 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 червня 2019 року становить 77 411,81 грн.; строкова заборгованість по нарахованих відсотках 28,32 долари США, що за офіційним курсом НБУ становить 748,27 грн.; прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам 371,42 долари США, що за офіційним курсом НБУ становить 9813,64 грн.

В зв`язку з викладеним просили суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Укрсоцбанк», заборгованість за кредитним договором у розмірі 87973,72 грн., яка складається: строкова заборгованість у розмірі 77 411,81 грн.; строкова заборгованість по нарахованих відсотках у розмірі 748,27 грн.; прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам у розмірі 9813,64 грн.

Ухвалою суду від 18 листопада 2019 року було залучено до участі у справі АТ «Альфа-Банк» у якості процесуального правонаступника позивача.

У судове засідання представник АТ «Альфа-Банк» не з`явився, представником надано до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Зубанич О.Ю. просив суд відмовити у позові з підстав викладених у відзиві на позов та наданих ним письмових пояснень. Вказує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Постанови правління Національного Банку України від 4 липня 2018 року N 75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України» виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій. Порядок засвідчення копій документів визначається Національним стандартом України, затвердженим Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 р. № 55 «ДСТУ 4163-2003», відповідно до пункту 5.27 якого, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів ««Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 17.03.2020 року в зазначеній справ (№330/1619/19) судом за клопотанням позивача витребувано у відповідача оригінал видаткового касового ордеру про отримання коштів відповідачем, всі оригінали прибуткових касових ордерів та заяв про перерахування коштів відповідачем на рахунок позивача, оригінал заяви відповідача про видачу готівки. Позивачем надано суду копії: меморіального валютного ордеру від 24 вересня 2008 року на суму 158,2 доларів США; меморіального валютного ордеру 7 від 24 вересня 2008 року на суму 158,2 доларів США; квитанції від 24 вересня 2008 року на суму 768,08 грн.; квитанції від 24 вересня 2008 року на суму 775,84 грн.; заяви на видачу готівки № від 24 вересня 2008 року на суму 15980,00 доларів США; квитанції від 24 вересня 2008 року на суму 83,33 грн.; квитанції від 24 вересня 2008 року на суму 16,67 грн.; квитанції від 24 вересня 2008 року на суму 120,00 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру від 10 вересня 2012 року на суму 291.06 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру від 24 вересня 2009 року на суму 607,97 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру від 22 вересня 2010 року на суму 551,00 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру від 22 вересня 2010 року на суму 291,06 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру від 27 вересня 2010 року на суму 291,06 грн. Позивачем оригіналів зазначених документів суду не надано, відповідач стверджує про недостовірність зазначених документів та вказує, що в силу ч.6 ст. 95 ЦПК України, зазначені докази не можуть братись до уваги.01 липня 2020 року позивачем подано до Якимівського районного суду клопотання про долучення до матеріалів справи виписки по особистому рахунку відповідача ОСОБА_1 .Вважає, що зазначені документи є недопустимими доказами у цій справі, оскільки вони подані з порушенням ч.5 ст.177 ЦПК України, а саме були подані не разом з позовною заявою. Позивач неможливість подання вказаних документів в строки визначені ч. 5 ст. 177 ЦПК України з причин, що не залежали від нього, відповідно до вимог ч.8 ст. 83 ЦПК України, не подав. З вказаних підстав ці докази не можуть бути прийняті судом. Окрім зазначеного, в матеріалах справи відсутні докази підтвердження надіслання виписки по особистому рахунку ОСОБА_1 відповідачу, обсяг зазначених доказів не є надмірним, вони не подані до суду в електронній формі, вони не є публічно доступними, а тому в силу ч.9 ст. 83 ЦПК України, суд не може їх взяти до уваги. За таких обставин вважав, що позивач не довів належними та допустимими доказами фактів укладення кредитного договору, видачі кредиту та наявності у відповідача кредитної заборгованості, а тому просив відмовити у позові.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи надані в обґрунтування позову, вислухавши пояснення представника відповідача приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 24 вересня 2008 року між акціонерно- комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є акціонерне товариство "Альфа-Банк»", та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №08-328Ж046-К, за умовами якого банк надав, а позичальник ОСОБА_1 отримав та зобов`язувався повернути кредит в іноземній валюті в сумі 15980,00 доларів США зі сплатою 14,00 % процентів річних за користування кредитом шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених договором, строком до 23 вересня 2028 року (а. с. 147-154 том 1), з подальшим укладенням договорів: про внесення змін №1 від 03 грудня 2014 року (а.с.160-162 том 1), №2 від 17 квітня 2015 року (а.с.165-166 том 1), про внесення змін від 03 грудня 2014 року (а.с.168-173 том 1).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з приписами статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За правилами частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процес доведення полягає в обґрунтуванні того, що певні дії або події неодмінно мають своїми наслідками настання інших дій або подій, при цьому обставини вважатимуться встановленими за умови, що настання таких наслідків не є вірогідним, а є обов`язковим за таких обставин та за таких умов.

Згідно із частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами частини другої, шостої статті 95 ЦПК України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Установлено, що ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 17 березня 2021 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування від АТ «Альфа-Банк» для дослідження в судовому засіданні оригіналів документів в тому числі оригіналу видаткового касового ордеру про отримання коштів відповідачем; оригінали прибуткових касових ордерів та заяв про перерахування коштів позивачем на рахунок відповідача; оригінал заяви відповідача про видачу готівки.

Позивачем надано суду копії: меморіального валютного ордеру від 24 вересня 2008 року на суму 158,2 доларів США; меморіального валютного ордеру 7 від 24 вересня 2008 року на суму 158,2 доларів США; квитанції від 24 вересня 2008 року на суму 768,08 грн.; квитанції від 24 вересня 2008 року на суму 775,84 грн.; заяви на видачу готівки № від 24 вересня 2008 року на суму 15980,00 доларів США; квитанції від 24 вересня 2008 року на суму 83,33 грн.; квитанції від 24 вересня 2008 року на суму 16,67 грн.; квитанції від 24 вересня 2008 року на суму 120,00 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру від 10 вересня 2012 року на суму 291.06 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру від 24 вересня 2009 року на суму 607,97 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру від 22 вересня 2010 року на суму 551,00 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру від 22 вересня 2010 року на суму 291,06 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру від 27 вересня 2010 року на суму 291,06 грн.

Таким чином, ухвала суду позивачем АТ «Альфа-Банк» у вищезазначеній частині, щодо надання оригіналів вказаних документиів не виконана з посиланням на те, що оригінали документів перебувають у відділенні банку на території, яка є тимчасово окупованою.

Суд в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.

Посилання банку на зберігання кредитної справи за кредитним договором №158М/06 в архіві Банку за адресою: м. Макіївка та наявність лише копій вищезазначених документів за договором, як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими враховуючи викладене.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами, факт отримання кредитних коштів та наявності у відповідача кредитної заборгованості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,263,265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволені позову акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі правонаступника акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення суду 21 червня 2021 року.

Суддя: