Справа № 135/965/20
Провадження № 22-ц/801/2025/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошина Т. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 рокуСправа № 135/965/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Берегового О.Ю., Ковальчука О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 травня 2021 року, ухвалене суддею Волошиною Т.В. в м. Ладижині, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із даним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 60 303,53 грн, спричинену їй відповідачем внаслідок ДТП.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.03.2020 о 14 год. 40 хв. в м. Ладижин по вул. Процишина сталася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Volksvagen LT40, д.н.з. НОМЕР_1 . Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 24.05.2020 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП із накладенням на нього адміністративне стягнення.

У зв`язку із неправомірними діями відповідача, позивачу було завдано шкоди, оскільки під час ДТП відповідач пошкодив належний їй на праві власності автомобіль Toyota Corola, д.н.з. НОМЕР_2 .

З метою відновлення автомобіля та здійснення його ремонту після ДТП вона вимушена була звернутись до ФОП ОСОБА_3 , який надає послуги з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів. Вартість здійсненого ремонту належного їй транспортного засобу після ДТП становить 84 328 грн 80 коп.

Відповідно до чинного на час ДТП договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

У зв`язку зі зверненням позивача до страхової компанії 04.05.2020 страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 24 025 грн 27 коп. на рахунок позивача.

Отже, розмір невідшкодованої шкоди (вартості ремонту автомобіля після ДТП) на даний час складає 60 303 грн 53 коп. (84 328 грн 80 коп. - 24 025 грн 27 коп.).

Оскільки відповідача ОСОБА_1 постановою суду визнано винним у вчиненні ДТП, останній несе визначену Законом відповідальність за спричиненні їй збитки, які полягають у пошкодженні належного їй на праві власності автомобіля.

Таким чином, відповідач має відшкодувати їй різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 60 303 грн 53 коп.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 травня 2021 року позво задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 60 303,53 коп., спричинену внаслідок ДТП, а також судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 грн та судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Скарга мотивована тим, що суд, не вирішивши ухвалою питання про приєднання доказів до матеріалів справи, послався на них при ухваленні оскаржуваного рішення; в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження виплати ОСОБА_2 страхового відшкодування; судом не з`ясовано, чи виплата страхових відшкодувань позивачу страховою компанією остаточно здійснена, оскільки не залучив СК «НАСК «ОРАНТА» до участі в справі, хоча сторони заявляли клопотання про її залучення; судом не з`ясовано, чому позивачу виплачено страхове відшкодування лише в розмірі 24 025,27 грн, та чи були встановлені законодавчі обмеження щодо відшкодування шкоди страховиком.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить залишити оскаржуване рішення суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Також просить стягнути з відповідача на її користь витрати на надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_1 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Встановлено, що 07.03.2020 о 14 год. 40 хв. по вул. Процишина в м. Ладижин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volksvagen LT40, державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв зупинку на посадовому майданчику, не переконавшись у безпечності, відчинив двері та створив перешкоду іншим учасникам руху, внаслідок чого пошкодив свій автомобіль та автомобіль Toyota Corola, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн (а.с. 8).

На дату скоєння ДТП автомобіль Volksvagen LT40, який належить ОСОБА_1 , був застрахований в страховій компанії «НАСК «ОРАНТА», що слідує з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/7001866 від 22.01.2020 (а.с.18).

Розрахунком страхового відшкодування ПАТ «НАСК «ОРАНТА» від 17.04.2020 встановлено, що вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що замінюються) становить 36 502,87 грн. Розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) становить 25 525,27 грн. Сума страхового відшкодування (за мінусом франшизи - 1 500 грн) становить 24 025,27 грн.

Також, ця сума підтверджується страховим актом № ОЦВ-СП-20-32-23795/1 (а.с.63).

У полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зазначено, що страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень. Розмір франшизи - 1 500 гривень.

ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у листі №09-02-16/6756 від 17.07.2020, наданого у відповідь на адвокатський запит від 06.07.2020 щодо виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 07.03.2020 за участю забезпеченого транспортного засобу Volksvagen LT 46, д.н.з. НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність водія якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідності власників наземних транспортних засобів від 22.01.2020 №АР/7001866, повідомило, що 10.03.2020 НАСК «ОРАНТА» було отримано повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди 07.03.2020 від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також заяву про страхове відшкодування від ОСОБА_2 . Згідно страхового акту №ОЦВ-СП-20-32-23795/1 НАСК «ОРАНТА» та відповідно до поданої заяви про страхове відшкодування, страховиком 04.05.2020 було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 24 025,27 грн на рахунок АТ Ощадбанк, отримувач платежу - ОСОБА_2 (а.с.19).

ОСОБА_2 не заперечувала обставину отримання на рахунок страхової виплати в розмірі 24 025,27 грн.

Відповідно до рахунку на оплату №5 від 23.03.2020 та Акту про надання послуг № 5 від 06.04.2020, вартість ремонту належного ОСОБА_2 транспортного засобу становить 84 328 грн 80 коп. (а.с. 10,11).

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №12 від 06.04.2020, ОСОБА_2 сплатила ФОП ОСОБА_3 , який здійснює технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (основний), на підставі наряду-замовлення №5 від 23.03.2020 84 328 грн 80 коп. (а.с.12-17).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

В ч. 1 ст. 1194 ЦК України вказано, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц при дослідженні питання щодо правомірності покладання обов`язку відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Таким чином, оскільки ліміт відповідальності СК «НАСК «ОРАНТА» страхового відшкодування майнової шкоди складає 130 000 грн і цієї суми достатньо для покриття фактично завданої майнової шкоди (з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу чи без такого врахування), то ОСОБА_1 , як винна особа, не повинен сплачувати різницю між розміром страхового відшкодування, визначеного страховою компанією, та фактично понесеними витратами на відновлення автомобіля (ремонт) в розмірі 60 303 грн 53 коп.

Тобто, вказану різницю винна особа зобов`язана відшкодувати лише у тому випадку, якщо сума матеріальної шкоди перевищує ліміт відповідальності, яка встановлена договором страхування.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09 липня 2021 року у справі №522/14085/19, в якій судом в справі за аналогічних правовідносин зроблено висновок, що у разі якщо деліктні відносини поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, заявлена позивачем до стягнення із ОСОБА_1 майнова шкода покривається лімітом страхового відшкодування та має бути сплачена страховиком.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Оскільки згідно із договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та згаданого вище Закону у страховика виник обов`язок з виплати страхового відшкодування потерпілому, а розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, у задоволенні позову до страхувальника, який є неналежним відповідачем за такими вимогами, слід відмовити.

Враховуючи викладене, досліджувати інші доводи апеляційної скарги не має правового значення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

На підставі п.п «б» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 261,20 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 травня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) гривні 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

О.В. Ковальчук