Провадження 2/557/325/2021
Справа 557/797/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 жовтня 2021 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області у складі:

судді Оленич Ю.В.,

секретар судового засідання Лисанець М.В.,

номер справи 557/797/21,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Гоща в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у нерухомому майні,

за участю представника позивача ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у нерухомому майні.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідачу, який є її колишнім чоловіком, на праві спільної часткової власності згідно рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 05 березня 2019 року належить 1/4 частина житлового будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку проживає позивач і відповідно до названого рішення суду також має право спільної часткової власності на 3/4 частини даного будинку.

Позивач стверджує, що у вказаному житловому будинку ОСОБА_2 не проживає вже протягом тривалого часу, має інше місце проживання, яке їй невідоме, однак зловживаючи своїм правом на частку у даному житловому будинку, здійснює візити, які завжди закінчувалися сварками, погрозами та частим застосуванням фізичної сили, що завдає істотної шкоди здоров`ю ОСОБА_1 .

Вказуючи на те, що частка відповідача у праві власності є незначною, спільне володіння житловим будинком неможливе, а також на те, що неможливим згідно висновку експерта також є виділення в натурі 1/4 частки житлового будинку, що належить ОСОБА_2 , з облаштуванням окремого входу, окремого теплопостачання, водопостачання, електропостачання, газопостачання та ізоляції вказаної частки від житла, що належить ОСОБА_1 , остання просить в порядку ст. 365 ЦК України припинити право власності ОСОБА_2 на належну йому 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , визнавши на цю частку право власності за нею, стягнувши з неї на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації вартості його частки у квартирі грошові кошти у розмірі 110 094 гривні 75 копійок, які остання зобов`язалася внести на депозитний рахунок суду.

При цьому позивач зауважила, що припинення права власності відповідача у житловому будинку, у якому він не проживає, в такий спосіб не завдасть істотної шкоди його інтересам.

Також у поданому позові позивач просила при ухваленні рішення покласти на відповідача, понесені нею судові витрати, які складаються з 1100 гривень 95 копійок судового збору, 3000 гривень витрат за надання правової допомоги та 2000 гривень витрат на проведення експертизи.

У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 23 червня 2021 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

09 вересня 2021 року ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області підготовче провадження по даній справі закрито та таку призначено до судового розгляду по суті.

22 жовтня 2021 року Гощанським районним судом Рівненської області постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали та просили такий задовольнити, з підстав, зазначених у позові за виключенням витрат на проведення експертизи. При цьому, представник позивача зауважив на тому, що позивачем повністю забезпечено право відповідача на отримання компенсації ринкової вартості його частки в будинку, так як нею внесено відповідні кошти на депозитний рахунок суду.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про час, місце та дату розгляду справи.

Заслухавши позивача та її представника, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити зважаючи на таке.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є колишнім подружжям, на праві спільної часткової власності згідно рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 05 березня 2019 року належить будинок АДРЕСА_1 . За ОСОБА_1 визнано право спільної часткової власності на 3/4 частини вказаного житлового будинку, а за ОСОБА_2 на 1/4.

Вказані обставини стверджуються даними рішень Гощанського районного суду Рівненської області від 20 лютого 2014 року (справа 557/2031/13-ц) та від 05 березня 2019 року (справа №557/1137/18) (арк. спр. 8, 9-10), витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 червня 2019 року щодо об`єкта нерухомого майна №212 (арк. спр. 12-13).

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-019 від 02 серпня 2019 року (арк. спр. 15-16), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04 листопада 2019 року щодо об`єкта нерухомого майна №212 судом установлено, що будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0481, яка на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно висновку експерта №210112/1_ФМ від 17 лютого 2021 року за результатами проведення будівельно-технічної експертизи за запитом адвоката Рудика В.Р., не можна виділити в натурі 1/4 житлового будинку, що належить ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності з облаштуванням окремого входу, облаштування окремого теплопостачання, водопостачання, електропостачання, загопостачання тощо та ізоляції вказаної 1/4 частини від житла, що належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому ринкова вартість вказаного домогосподарства становить 430 346 гривень, в тому числі земельної ділянки 80 143 гривні, житлового будинку, надвірних будівель і споруд 360 236 гривень. (арк. спр. 21-52).

Позивачем ОСОБА_1 внесено на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області 110 094 гривні 80 копійок в рахунок вартості 1/4 частки будинку АДРЕСА_1 , що стверджується даними квитанції №50 від 15 червня 2021 року (арк. спр. 56).

З довідки відділу обліку та моніторингу інформації реєстрації місця проживання УДМС в Рівненській області №04/10216 від 07 червня 2021 року судом установлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (арк. спр. 57).

Водночас, як убачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення адресованих судом на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , такі повернуті з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою (арк. спр. 46).

Про те, що відповідач протягом тривалого періоду не проживає у спірному житлі у судовому засіданні ствердила і позивач.

Позивач, вказуючи на незначну частку відповідача у праві спільної часткової власності та неможливість виділу такої у натурі, а також на те, що припинення права власності відповідача на частку в квартирі не завдасть шкоди його інтересам, звернулась до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Предметом судового розгляду є припинення права власності відповідача на частку у спільному майні на вимогу іншого співвласника на підставі ст. 365 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, що визначено ч. 1 ст. 358 ЦК України.

У ст. 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 (провадження №12-180гс18) зроблено висновок, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності.

При визначенні судом розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з однієї сторони на користь іншої, необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року, викладені в абз. 3 п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», відповідно до яких, розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею (абз. 4-5 п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»).

Оцінивши обставини справи у взаємозв`язку із нормами закону, що регулює дані правовідносини, суд приходить переконання про доведеність сукупності, визначених ст. 365 ЦК України, умов припинення права особи на частку у спільному майні та наявність, передбачених законом, підстав для припинення права власності відповідача на частку у праві власності на квартиру.

При цьому суд враховує аргументи позивача, наведені нею на підтвердження обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки такі не спростовані стороною відповідача та підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України.

Суд вважає встановленою ту обставину, що 1/4 частка відповідача у спільному нерухомому майні, що є предметом спору, в порівнянні з часткою позивача 3/4, є незначною. Крім цього, як було встановлено згідно висновку експерта №210112/1_ФМ від 17 лютого 2021 року, про що зазначено вище, виділення частки відповідача у спірному будинку в натурі є неможливим.

Водночас, встановлені судом обставини вказують на те, що спільне користування спірним будинком є неможливим.

А тому, беручи до уваги, що згоди між сторонами про спільне користування спірним нерухомим майном не досягнуто, крім цього, ОСОБА_2 у спірному будинку, будучи зареєстрованим, не проживає, витрати по утриманню майна не несе, суд прийшов висновку, що припинення права власності на його частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди його інтересам та інтересам членів його сім`ї.

Такого висновку суд прийшов також з урахуванням особливостей об`єкта, який є спільним майном, будинку, житлова площа якої становить 45,3 кв.м.

Іншою необхідною умовою постановлення рішення про припинення права особи на частку у спільному майні згідно приписів ч. 2 ст. 365 ЦК України є попереднє внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Так, згідно наданого позивачем висновку експерта №210112/1_ФМ від 17 лютого 2021 року, ринкова вартість за цінами на час проведення експертизи спірного домогосподарства становить 430 346 гривень, тому вартість 1/4 становить - 107 586 гривень 50 копійок (430 346:4). Грошову суму такої вартості внесено позивачем ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області згідно квитанції №50 від 15 червня 2021 року.

Враховуючи вище наведене у сукупності, зокрема те, що частка відповідача у спірній квартирі є незначною і не може бути виділена в натурі, те, що припинення права власності останнього на частку у будинку не завдасть істотної шкоди його інтересам та інтересам членів його сім`ї, а також те, що відповідний розмір компенсації за таку частку внесений позивачем на депозитний рахунок суду і такий розмір компенсації не спростований відповідачем, суд прийшов висновку про наявність правових підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, для припинення права власності ОСОБА_2 на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , з виплатою йому грошової компенсації вартості цієї частки в сумі 107 586 гривень 50 копійок та визнання права власності позивача на цю частку квартири, а тому позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно приписів ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень, суд дійшов висновку, що наданих доказів не достатньо для встановлення розміру витрат на правничу допомогу адвоката (гонорару), оскільки в матеріалах справи відсутній договір про надання правничої допомоги, у зв`язку із чим у стягненні витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Це ж стосується і витрат пов`язаних із проведенням експертизи, так як матеріали справи не містять доказів на понесення таких позивачем.

Водночас суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати, які складаються із судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1075 гривень 87 копійок, виходячи з вартості 1/4 частки у спірному житлі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у нерухомому майні - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Компенсувати ОСОБА_2 з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області суму 107 586 (сто сім тисяч п`ятсот вісімдесят шість) гривень 50 копійок, внесених ОСОБА_1 , як частину вартості 1/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1075 (одну тисячу сімдесят п`ять) гривень 87 копійок судового збору.

У стягненні з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу та витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Гощанським районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2021 року.

Суддя Ю.В. Оленич