РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Каліщука А.А.,

за участю секретаря судового засідання Павлович Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області, треті особи, які не заявляють щодо предмета спору - Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, Квартирно експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинський про визнання відмови в приватизації неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом до Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області, треті особи, які не заявляють щодо предмета спору - Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, Квартирно експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинський про визнання відмови в приватизації неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що з 1969 року пребуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

У 1985 році її чоловіка перевели на службу у м. Володимир-Волинський. На початку 1987 року їм на сім`ю у складі чотирьох осіб була виділена квартира АДРЕСА_1 . Наймачем квартири був чоловік ОСОБА_2 .

З 21 квітня 1987 року вони з чоловіком зареєстровані у даному житловому приміщенні. Їхні дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також були зареєстровані у вказаній квартирі. Пізніше вони були зняті з реєстрації, оскільки почали навчатися, створили свої сім`ї і стали проживати в інших місцях.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_2 помер. Після смерті чоловіка ОСОБА_1 стала наймачем квартири та продовжила вирішувати питання, пов`язані з приватизацією квартири. У зв`язку з тим зверталася із письмовими заявами до міської ради та КЕВ м. Володимир-Волинський.

На адресовану Володимир-Волинській міській раді заяву отримала лист-відповідь від 27.12.2019 року №К-21920, де вказано, що в результаті здійсненого моніторингу книг ордерів за 1985-1988 роки ордер на спірне житлове приміщення не видавався. Окрім того, зазначили, що відповідне житлове приміщення не є власністю територіальної громади м. Володимира-Волинського, так як в Реєстрі житлових приміщень, які перебувають у комунальній власності міста Володимира-Волинського станом на 01.12.2019 року, дана квартира не значиться.

КЕВ м. Володимир-Волинський підтверджують інформацію про те, що згідно з книги №183 обліку житлової площі, яка підлягає заселенню по Володимир-Волинському гарнізону, що розпочата 04.01.1988 року, дана квартира була надана ОСОБА_2 . Однак інші документи про надання квартири, в тому числі ордер, відсутні, оскільки минув термін їх зберігання.

З інформації наданої комунальним підприємством «Управляюча житлова компанія» слідує, що житловий будинок АДРЕСА_2 був переданий і знаходився на обслуговуванні у житлово-експлуатаційній конторі №1 м. Володимира-Волинського з 01.01.1986 року до 01.03.2020 року, тобто до часу передачі його на обслуговування ОСББ «Веселий хутір», що підтверджується завіреною у встановленому порядку копією інвентарної картки обліку основних засобів по даному будинку та завіреною у встановленому порядку копією акту приймання-передачі технічної документації на будинок від 25.05.2019 року.

17.12.2020 року ОСОБА_1 звернулася до виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради із заявою про приватизацію квартири.

Листом-відповіддю виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради від 31.12.2020 року № 14121/М3-18/107 повідомлено, що подано не повний пакет документів, а саме відсутня копія ордера на жиле приміщення, а тому для позитивного вирішення питання приватизації квартири мені необхідно подати вищезазначений документ, тобто фактично відмовлено у приватизації квартири.

Просить визнати неправомірною відмову виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради щодо приватизації нею квартири, яка знаходиться у АДРЕСА_3 та зобов`язати виконавчий комітет Володимир-Волинської міської ради провести дії по приватизації ОСОБА_1 квартири, яка знаходиться у АДРЕСА_3 у відповідності до п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністра з питань ЖКГ України від 16.12.2009 року №396, за відсутності ордера на жиле приміщення.

11.03.2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги відповідачем не визнаються. В обґрунтування відзиву зазначають, що спірна житлова квартира не є власністю територіальної громади міста Володимира-Волинського, а рахується як фонд Міністерства оборони України. Також зазначає, що позивачем ОСОБА_1 для проведення приватизації не подано повного пакету необхідних документів, зокрема не додано ордеру на жиле приміщення. Оскільки заявником не подано необхідних документів для здійснення приватизації, тому ОСОБА_1 відмовлено у здійсненні приватизації. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

22.03.2021 року третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору КЕВ м. Володимир-Волинський подано пояснення щодо позову у котрому зазначають, що квартира по АДРЕСА_3 згідно з даних книги обліку житлової площі Володимир-Волинського гарнізону належить до фонду МОУ та була надана офіцеру ОСОБА_2 . Позивач у позові не вказує поточний статус спірного жилого приміщення. Також зазначають, що у зв`язку із відсутністю у позивача ордера, який є єдиною підставою для вселення у надане житлове приміщення, приватизація такого житла неможлива, оскільки відсутні правові підстави користуванням житловим приміщенням. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Позивач та її представник в судове завсідання не з`явились, однак подали заяву в якій просять позов задовольнити, розгляд справи проводити у їхній відсутності.

Представник відповідача в судове засідання подав заяву в якій просить відмовити у задоволенні позову, розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій про сить розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 05.08.1969 зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серія НОМЕР_1 .

Із письмових матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 21.04.1987 зареєстровані у житловому будинку АДРЕСА_3 . Дана квартира надана ОСОБА_2 , котрий був наймачем.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Маючи намір приватизувати дану квартиру ОСОБА_1 зверталась до виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради із заявою про надання дозволу на приватизацію.

Відповідно до листа виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради від 31.12.2020 року ОСОБА_1 повідомлено, що для позитивного вирішенння питання приватизації квартири необхідно надати ордер на житлове приміщення.

Однак даний документ вона не може надати, оскільки з часу отримання квартири пройшло АДРЕСА_4 роки і на даний час ордер не зберігся, так як термін його зберігання 5 років після отримання жилого приміщення.

Дана обставина підтверджується листом КЕВ м. Володимира-Волинського від 29.01.2020, 15.07.2020, 09.09.2020.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 наймачем даної квартири стала ОСОБА_1 , котра сплачує комунальні послуги за користування квартирою, що підтверджується квитанціями.

Норми права, які застосовані судом.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

За змістом ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Згідно з п. 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженому наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 р., №396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), звертається в орган приватизації. Громадянином до органу приватизації подається, зокрема, ордер про надання жилої площі.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Таким чином, право на приватизацію мають, зокрема, особи, котрі мешкають в квартирах багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ст.ст. 51, 58 ЖК, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно Постанови ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 року №470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» розділ IV ст.ст.69-72, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.

Крім того, відповідно до п. 24 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» документи (облікові справи) зберігаються протягом 5 років після отримання громадянином жилого приміщення, і по закінченню вказаного терміну знищуються.

Таким чином, ордер не підлягає зберіганню у наймача квартири та є документом з обмеженим строком дії (30 днів), який лише дає право на вселення у квартиру та знищується після 5 років після отримання громадянином жилого приміщення.

За таких обставин, суд погоджується з доводами ОСОБА_1 , що вона з незалежних від неї причин позбавлена можливості надати ордер на дану квартиру.

Згідно з ч.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п.2 ст.2 цього Закону, а саме: не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Враховуючи, що позивач мешкає в квартирі на законних підставах на умовах найму, являється квартиронаймачем спірного житлового приміщення та єдиною особою, зареєстрованою в ньому протягом тривалого, зокрема з 21.04.1987, суд вважає, що відсутність ордеру не може позбавити її можливості реалізувати своє право на приватизацію та приходить до висновку про необхідність визнання за ОСОБА_1 права на приватизацію займаного житла відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Виходячи з положень п.18 Положення №396 з урахуванням змісту п.69 постанови №470, сама по собі наявність чи відсутність ордера на житлове приміщення в пакеті документів, які подаються громадянином для приватизації житла, не може бути єдиною і остаточною причиною відмови у визнанні права громадянина на приватизацію на тій підставі, що відповідно до п.68 постанови №470 ордер дійсний лише протягом 30 днів з дня його видачі.

З моменту реєстрації позивача в спірній квартирі її право на користування житловим приміщенням ніким, в тому числі відповідачем не оскаржувалось та доказів такого оскарження суду не надано. Із позовними вимогами до суду про визнання позивача такою, що втратила право користування житловим приміщенням ніхто не звертався.

Згідно з наданих стороною позивача доказів, ОСОБА_1 є наймачем спірного житлового приміщення та зареєстрована в ньому з 1987 року, отже на законних підставах користується житлом.

Також не надано суду жодних доказів, котрі б підтверджували, що дане жиле приміщення є службовим житлом.

Пунктом 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до частини 3 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно із частиною одинадцятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

У частині десятій статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 Положення № 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації.

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» ЄСПЛ визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63).

Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.

Принцип пропорційності у розумінні Європейській суд з прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Відповідно до положень частини 10 статті 8 у прив`язці до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому посилання відповідача на те, що позивач не має права на приватизацію, оскільки ним не надано ордеру, є безпідставним.

Таким чином, дії виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради порушують конституційне право ОСОБА_1 на приватизацію житла у встановленому законом порядку.

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відмова виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради у приватизації квартири є неправомірною, а тому слід зобов`язати виконавчий комітет Володимир-Волинської міської ради провести дії по приватизації на ім`я ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_3 , за відсутності ордеру на жиле приміщення.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 263-265 ЦПК України, ст. 9 ЖК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованим у МЮ України 29.01.2010 року за № 109/17404, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірною відмову виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради у приватизації Кіпятковою Наталією Миколаївною квартири, яка знаходиться у АДРЕСА_3 .

Зобов`язати виконавчий комітет Володимир-Волинської міської ради провести дії по приватизації квартири, яка знаходиться у АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_1 у відповідності п. 18 Наказу Міністра з питань ЖКГ України від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будників), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», за відсутності ордера на жиле приміщення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживає по АДРЕСА_3 .

Відповідач: Виконавчий комітет Володимир-Волинської міської ради, , вул. Д. Галицького, 5 м. Володимир-Волинський Волинської області.

Суддя:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А Каліщук