Провадження № 2 -ві/522/31/21
У Х В А Л А

26 жовтня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі готовуючого судді Косіциної В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 діючої від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про відвід судді,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 , діючої від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Ювелірного магазину B2B Jewelry, ОСОБА_4 про стягнення грошей по зобов`язанням та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 19 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , діючої від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відвід судді Кузнецової Вікторії Вікторівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , діючої від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Ювелірного магазину B2B Jewelry, ОСОБА_4 про стягнення грошей по зобов`язанням та відшкодування моральної шкоди. Заяву передано до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Кузнецової В.В.

25 жовтня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Приморського районного суду міста Одеси Кузнецої В.В.

Мотивує вимоги тим, що 07.06.2021р. нею була подана заява до Приморського районного суду м. Одеси про допит свідків. 18.06.2021 р. в судовому засіданні було заявлено клопотання про допит свідків. Однак, суд постановив ухвалу, якою відмовлено в задоволенні заяви про допит свідків. При ознайомлені з матеріалами справи 1.07.2021р., 7.07.2021р., 8.07.2021р. виявилось, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2021р., якою було відмовлено в задоволенні заяви про допит свідків в справі відсутня. Відповідно до листа Приморського районного суду м. Одеси від 8.07.2021р., суд постановив ухвалу в усній формі. Тим самим суддя Кузнецова В.В. перешкоджає їй оскаржити ухвалу та порушує її процесуальні права.

Крім того вказує, що до справи була залучена ОСОБА_5 , яка надала до суду свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю та ксерокопію бланку ордера від 9.06.2021р. з чорно - білою печаткою, на якому зроблений. Договір про надання правової допомоги або довіреність від особи, яку вона представляє - не надала. Суддею не з`ясовано на якій підставі відповідач доручив ОСОБА_5 представляти його інтереси у суді по даній справі і взагалі чи надавав відповідач такі повноваження їй.

Також, суддя Кузнецова В.В. не надала їй відзив ОСОБА_5 на позовну заяву з доданими до нього документами, не зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутній доказ про вручення їй цих документів.

Опис вкладення у цінний лис, який надала ОСОБА_5 за №87, відповідно до роздруківки Укрпошти від 12.07.2021р., був відправлений з адреси: 01010 м. Київ Україна і одержаний за адресою: 01010 м. Київ Україна, що є доказом того, що вона не отримувала відзив на позов.

На її заяву від 8.07.2021р. з проханням надати їй відзив з доданими до нього документами, їй було відмовлено, тому доказом є лист Приморського районного суду м. Одеси від 8.07.2021р.

13.07.2021р. вона повторно звернулася з заявою про надання їй відзиву на позовну заяву з доданими до нього документами. Однак, їй вдруге було відмовлено.

У зв`язку з тим, що суддею Кузнецовою В.В. протягом усього періоду розгляду справи порушуються норми процесуального законодавства, у неї є сумніви в неупередженості та об`єктивності судді.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 19 жовтня 2021 року заяву передано для визначення судді, в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді Косіциній В.В.

25 жовтня 2021 року ухвалою судді Косіциної В.В. заява прийнята до свого провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали заяви про відвід, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з наступних підстав:

У відповідності до вимог ч.1 ст. 36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Отже, суддя не може брати участь у розгляді справи та підлягає відводу за наявності підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України.

Заявник у своїй заяві висловлюючи підставу для відводу судді Кузнецової В.В. лише ті обставини, що в неї є сумніви у неупередженості та об`єктивному розгляді справи, оскільки рішення судді було скасовано.

Пунктом четвертим статті 36 ЦПК встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Втім, обставини, визначені заявником у заяві про відвід судді Приморського районного суду міста Одеси Кузнецової В.В. від 14.05.2021 року жодним чином не підтверджуються матеріалами справи та доказами.

Навпаки, вбачається, що заявник фактично не згоден з процесуальними рішеннями судді по справі.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У розпорядження судді Косіциної В.В. було надано виключно заяву про відвід та ухвалу судді про відмову у задоволенні відводу з супровідними листом. Заявник доказів, на підтвердження своїх доводів, у відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, не представив.

За умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

В ході розгляду заяви, викладені заявником обставини не знайшли підтвердження, оскільки будь-яких доказів щодо заінтересованості судді у розгляді даної справи з боку заявника не зазначено та не надано. Також, заявником не надані допустимі, належні, достовірні та достатні докази, які б підтверджували наявність підстав для відводу судді у зв`язку з неупередженістю.

Між тим, законодавець передбачив і запобігання зловживанням учасниками процесу права на заяву відводу.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що заявником не зазначені та не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості головуючого по справі при вирішенні даної цивільної справи.

Отже, передбачених ст. 36 ЦПК України підстав для задоволення відводу, заявленого головуючому судді, не встановлено. Суд вважає заяву про відвід необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, а справа (подання) підлягає продовженню розгляду тим самим складом суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 35-40, 260 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 діючої від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про відвід судді - відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Косіцина В.В.