Справа № 625/41/21
Провадження № 6/625/11/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2021 року с. Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Лосєва Д.К.,

за участю секретаря Калюжної Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ :

25.10.2021 приватний виконавець звернувся до суду з зазначеним поданням, в обґрунтування якого вказує, що у нього на виконанні перебуває виконавчий лист, виданий Коломацьким районним судом Харківської області. Боржник належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, проте ухиляється від виконання рішення. Перевіркою майнового стану боржника встановлено, що ОСОБА_1 на обліку в органах ДФС не перебуває, інформація щодо джерел доходу відсутня, транспортні засоби відсутні, пенсію не отримує. 09.02.2021 направлена вимога про списання коштів з боржника. Перевірено відомості в електронних базах даних та реєстрах. Боржнику на праві приватної власності належить житловий будинок, загальною площею 58,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 . На думку приватного виконавця ним вжито вичерпних заходів для задоволення вимог стягувача, однак такі заходи не призвели до очікуваного результату у вигляді повного та фактичного виконання рішення суду.

Приватний виконавець у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, звернувся з заявою про розгляд справи без участі приватного виконавця.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 439 ЦПК України інші сторони та заінтересовані особи не повідомлялись про розгляд подання.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

Рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 24.05.2021 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг у сумі 118000 (сто вісімнадцять тисяч) гривень 00 копійок та штраф у сумі 147224 (сто сорок сім тисяч двісті двадцять чотири) гривні 00 копійок, а всього 265224 (двісті шістдесят п`ять тисяч двісті двадцять чотири) гривні 00 копійок та судові витрати. Судове рішення набрало законної сили 24.06.2021 (а.с. 67-72).

На виконання рішення суду видано виконавчий лист.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. від 06.08.2021 відкрито виконавче провадження .

Як зазначено у поданні приватним виконавцем вживались заходи щодо виконання рішення суду, так ним було отримано відповідь з ДФС України, Міністерства внутрішніх справ України, Пенсійного Фонду України, винесено постанову про арешт коштів боржника, направлено вимоги до банківських установ, отримано витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Згідно частини 1 статті 439 ЦПК України, Питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 2 вищевказаного Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено уст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першоюстатті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року,статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року,стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Стаття 18 Закону містить перелік обов`язків і прав виконавців, обов`язковість вимог виконавців, зокрема пунктом 4 частиною 3 статті 18 передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Крім того, Законом передбачено, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

Аналіз положень ЗУ «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Враховуючи встановлені обставини та ту обставину, що приватним виконавцем не надано суду належних доказів ухилення боржника від виконання рішення суду та перешкоджанню ним державному виконавцю у здійсненні виконавчих дій, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити.

Окрім того, приватним виконавцем не надано доказів того, що боржнику взагалі відомо про відкриття виконавчого провадження. Надані копії квитанції АТ «Укрпошта» не можуть свідчити про те, що ОСОБА_1 отримав копію постанови про відкриття провадження, окрім того, з наданої квитанції не можливо встановити, що саме було направлено ОСОБА_1 , на яку адресу було направлено та ким було направлено лист.

Отже, самі по собі квитанції до постанови про відкриття виконавчого провадження не є належним доказом на підтвердження факту надсилання такої постанови позивачу.

Важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Матеріали справи не містять доказів про те, що боржник ОСОБА_1 був обізнаний про намір приватного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту його майна, оскільки відповідні процесуальні документи не були надані.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги те, що приватним виконавцем не надано суду належних доказів ухилення боржника від виконання рішення суду та перешкоджанню ним у здійсненні виконавчих дій, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання приватного виконавця.

Керуючись Конституцією України, ст. 439 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення його відповідної ухвали.

Суддя: Д.К. Лосєв