Ухвала

21 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 308/9100/19

провадження № 61-16914ск21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

вирішуючи питання про самовідвід суддів Верховного Суду: Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., від участі у розгляді справи за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТАЛОН» на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року за заявами Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТАЛОН» та ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення та дії державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції

у Закарпатській області, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба», ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальність «Еталон»,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року представник фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ) - адвокат Гук О. О., звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області щодо використання звіту про оцінку майна, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба» (далі - ТОВ «Приватна експертна служба»), товариство з обмеженою відповідальністю «Еталон» (далі - ТОВ «Еталон»).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2019 року скаргу ФОП ОСОБА_2 на рішення та дії державного виконавця щодо використання звіту про оцінку майна Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, ТОВ «Приватна Експертна служба», заінтересована особа: ОСОБА_1 , ТОВ «Еталон» залишено без задоволення.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2019 року заяви ТОВ «Еталон», ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в справі № 308/9100/18 щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу задоволено.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ «ЕТАЛОН» понесені товариством витрати на правову допомогу (судові витрати) в сумі 4 352,08 грн.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу (судові витрати) в сумі 8 520,00 грн.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2019 року скасовано, провадження за скаргою закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Роз`яснено ФОП ОСОБА_2 , що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року

у задоволенні заяв ТОВ «ЕТАЛОН» та ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі, відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 17 лютого 2021 року касаційні скарги ТОВ «ЕТАЛОН» та ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року скасовано, справу передано на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року

у задоволенні заяв ТОВ «ЕТАЛОН» та ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

До Верховного Суду 19 жовтня 2021 року ТОВ «ЕТАЛОН» подало касаційну скаргу на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 09 вересня

2021 року, у якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19 жовтня 2021 року справу призначено судді-доповідачеві Коломієць Г. В., судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І.,

Луспеник Д. Д.

До відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою

ТОВ «ЕТАЛОН»у цій справі суддями Верховного Суду: Коломієць Г. В., Гульком Б. І., Луспеником Д. Д. заявлено самовідвід із підстав, визначених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України.

На обґрунтування підстав для самовідводу посилаються на те, що названі судді брали участь у розгляді касаційного провадження у цій справі

№ 309/9100/19 за касаційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон» та ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року за заявами ТОВ «Еталон»,

ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у вищевказаній справі. За результатами розгляду касаційних скарг ТОВ «Еталон» та ОСОБА_1 постановою Верховного Суду від 17 лютого 2021 року касаційні скарги ТОВ «Еталон» та ОСОБА_1 задоволені, ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року скасовано, а справу передано до суду апеляційної інстанції.

Під час розгляду вищевказаного касаційного провадження колегія суддів висловила свою думку щодо формальності та невірних процесуальних підстав відмови апеляційним судом у задоволенні заяв про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правову допомогу.

Заяви суддів Верховного Суду: Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., про самовідвід підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37

ЦПК України.

Пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи (частина друга статті 39 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта», найголовніше - це довіра, яку

в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява

№ 11/1987/134/188, § 46).

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня

2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення

у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли

б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Зважаючи на наведене та, ураховуючи, що судді: Коломієць Г. В.,

Гулько Б. І., Луспеник Д. Д., брали участь у розгляді цієї справи

№ 309/9100/19 за касаційними скаргами ТОВ «ЕТАЛОН» та ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року, предметом якої було ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правову допомогу, та висловили свою правову позицію щодо застосування норм матеріального та процесуального права в цій частині, з метою уникнення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості суддів при розгляді касаційної скарги ТОВ «ЕТАЛОН»

у справі № 308/9100/19 та забезпечення довіри учасників справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення заяв про самовідвід суддів.

Керуючись пунктом 5 частини першої статті 36, статтями 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Заяви про самовідвід суддів Верховного Суду: Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., задовольнити.

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТАЛОН» на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року (провадження 61-16914ск21) передати на повторний автоматизований розподіл.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник