Справа № 145/1312/21
Провадження № 22-ц/801/2306/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ратушняк І. О.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 рокуСправа № 145/1312/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинський В.П.,

суддів Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області про повернення заяви про забезпечення позову від 17 серпня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне агентство необхідних кредитів» про визнання договору позики частково недійсним,

в с т а н о в и в:

02 серпня 2021 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову у справі за її позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне агентство необхідних кредитів» про визнання договору позики частково недійсним.

У заяві ОСОБА_1 просила суд вжити заходи забезпечення її позову до ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» про визнання недійсним пункту 2.3, договору позики № 75787178 від 24 травня 2021 року, укладеного між нею та ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів», а саме заборонити вказаному товариству нараховувати та стягувати проценти і штрафні санкції відповідно до вказаного пункту договору на час розгляду справи.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2021 року заяву про забезпечення позову повернуто позивачу у зв`язку з тим, що заявником не сплачено судовий збір, а тому заява не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На апеляційну скаргу відзиву не надходило.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Повертаючи заяву про забезпечення позову позивачеві суд першої інстанції керувався положеннями ст. 151 ЦПК України, оскільки вважав, що заявником не сплачено судовий збір.

Проте, погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 ст. 133 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пп. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою заяви про забезпечення позову сплачується судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Поряд з цим, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Звільнення споживачів від сплати судового збору має відбуватися не тільки у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), але й на наступних стадіях цивільного процесу (при подачі апеляційної та касаційної скарги). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року в справі № 761/24672/15-ц вказано, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову.

Тлумачення статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» свідчить, що звільнення споживачів від сплати судового збору має відбуватися не тільки у суді першої інстанції при пред`явленні позову, що пов`язаний з порушенням прав споживача, але й при поданні заяв про забезпечення доказів або забезпечення такого позову.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 12 серпня 2020 року у справі № 638/6060/18 та постанові від 13 травня 2021 року по справі № 216/3212/20.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та безпідставно поклав на ОСОБА_1 , яка звернулася до суду за захистом прав споживача, обов`язок зі сплати судового збору та передчасно визнав заяву про забезпечення позову неподаною й повернув її заявнику.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням матеріалів заяви про забезпечення позову для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області про повернення заяви про забезпечення позову від 17 серпня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

Т.О. Денишенко