ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» жовтня 2021 року

м. Харків

справа № 635/3486/20

провадження № 22ц/818/4914/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Пилипчук Н. П., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря Колосовської А.Р.

учасники справи:

позивач Вільхівська сільська рада Харківського району Харківської області, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представниця позивача ОСОБА_5 ,

відповідачка ОСОБА_6 , представниця відповідачки ОСОБА_7 ,

третя особа - Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 травня 2021 року в складі судді Березовської І.В.

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року Малороганська сільська рада Харківського району Харківської області, правонаступником якої є Вільхівська сільська рада Харківського району Харківської області, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 , третя особа: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, про відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_6 є матір`ю чотирьох малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

10 червня 2020 року Малороганська сільська рада отримала інформацію про те, що в квартирі, де мешкає ОСОБА_6 , стоїть галас, чути розмови сторонніх нетверезих людей з вживанням ненормованої лексики, кричать діти. ОСОБА_6 перебуває в нетверезому стані.

Вказала, що 10 червня 2020 року о 12-35 годині органом опіки та піклування Малороганської сільської ради здійснено вихід за місцем мешкання ОСОБА_6 , під час якого встановлено, що ОСОБА_6 та дві її знайомі дійсно перебували в стані алкогольного сп`яніння. Вони палили в квартирі, вели себе дуже агресивно, висловлювались нецензурними словами на адресу членів комісії. Квартира знаходилась в занедбаному стан. На підлозі розкидані та по кутках звалені купою речі. В квартирі дуже брудно. В приміщенні стояв сморід від паління сигарет. На кухні купа немитого посуду. Діти не доглянуті. Діалогу з ОСОБА_6 не відбулося.

11 червня 2020 року був здійснений вихід у багатодітну родину ОСОБА_6 для обстеження умов проживання, за результатами якого встановлено, що умови проживання родини ОСОБА_6 незадовільні. Діти не забезпечені необхідним, чистими речами, їжею тощо.

Зазначила, що 12 червня 2020 року Малороганська сільська рада отримала від Харківського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді лист, в якому вказано, що сім`я ОСОБА_8 перебуває у складних життєвих умовах, та про необхідність терміново вжити відповідних заходів. В акті оцінки потреб сім`ї зазначено, що родина живе за рахунок державних коштів, виділених на дітей. Також з`ясовано, що основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини, є зловживання матір`ю та її співмешканцем алкогольними напоями, бездоглядність дітей, сварки у родини.

Вказала, що відповідно до інформації з поліції від 12 червня 2020 року ОСОБА_6 зарекомендувала себе з негативної сторони. Неодноразово надходили скарги стосовно її антигромадської поведінки. Вона зловживає спиртними напоями та неналежним чином відноситься до виховання дітей. 06 травня 2020 року постановою Харківського районного суду Харківської області по справі №635/1375/20 ОСОБА_6 притягнута до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Зазначила, що у зв`язку з викладеним 12 червня 2020 року Виконавчим комітетом Малороганської сільської ради прийнято рішення про невідкладне відібрання дітей у батьків. На підставі прийнятого рішення вилучено малолітніх дітей у матері в зв`язку з загрозою їх здоров`ю та життю, про що 12 червня 2020 року складено акт про вилучення малолітніх дітей. Діти направлені до закладу охорони здоров`я Комунального некомерційного підприємства Харківської районної ради «Мереф`янська центральна районна лікарня» для обстеження та надання медичної допомоги.

Питання щодо передачі дітей близьким родичам не розглядалось, оскільки ОСОБА_6 зареєстрована як мати-одиначка, а її сестра та брат фактично мешкають на території АР Крим.

З урахуванням заяви від 19 травня 2021 року просила відібрати у ОСОБА_6 без позбавлення батьківських прав малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 ; передати дітей для вирішення питання про їх влаштування органу опіки та піклування Вільхівської сільської ради.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 травня 2021 року у задоволенні позову Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області відмовлено; попереджено ОСОБА_6 про необхідність належного виконання обов`язків з виховання і утримання малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та покладено на Службу у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з рішенням суду Вільхівська сільська рада Харківського району Харківської області подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини у справі. Так, суд першої інстанції помилково встановив відсутність реальної небезпеки для фізичного та морального розвитку дітей. Кодування відповідачки від вживання алкогольних напоїв не є гарантією того, що вона не зловживатиме ними в подальшому. До відповідачки неодноразово застосовувались превентивні заходи та заходи притягнення до адміністративної відповідальності, однак порушення прав дітей не припинялись. До моменту звернення до суду та фактичного відібрання дітей відповідачка не реагувала на зауваження уповноважених органів. У квартирі відповідачки лише частково створені умови для проживання дітей, сирість та холод, неприємний запах, що негативно впливає на здоров`я дітей.

20 липня 2021 року до суду апеляційної інстанції від представниці ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу з додатками, в якому вона просила залишити її без задоволення, а рішення суду без змін. Вказала, що ОСОБА_6 пройшла курс лікування та не зловживає алкогольними напоями, не перебуває на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах, не притягувалась до кримінальної відповідальності, не має судимості, не перебуває у розшуку. Вона не втратила інтересу до дітей, має бажання та можливість утримувати та виховувати їх, забезпечує їх усім необхідним для проживання та розвитку. Події, які відбулись у її родині, спонукали її переглянути ставлення до дітей та їх подальшого розвитку. Вона спроможна і в подальшому забезпечувати своїм дітям належний розвиток і забезпечення, а також батьківську турботу. З моменту відібрання дітей вона кожні вихідні відвідує дітей, купує подарунки, намагається поліпшити їх побут. Нею проводяться ремонтні роботи, придбано матеріали, побутову техніку. Докази її винної поведінки та свідомого нехтування нею своїми обов`язками, які б свідчили про ухилення її від виховання дітей, і необхідність їх відібрання, не надані. З 12 січня 2021 року вона працевлаштована, характеризується позитивно, компрометуючих випадків не допускала. Посилання позивача на наявність неприємного запаху сирості та холоду в кімнатах не знайшли свого підтвердження.

В додатках, які подані разом з відзивом, відповідачкою надано копії довідки про відсутність судимості, форми рецептурного бланка для виписування лікарських засобів і виробів медичного призначення, що відпускаються за повну вартість, безоплатно або з доплатою, довідок про те, що вона не зверталась до лікаря-психіатра протягом 5 років, а також не перебуває на обліку у наркологічному диспансері, які долучено до матеріалів справи як докази спростування доводів та вимог апеляційної скарги.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 22 жовтня 2021 року та 25 жовтня 2021 року до суду апеляційної інстанції від представниці третьої особи, позивача та відповідачки відповідно надійшли заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю.

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довів факт існування виняткових обставин, які безпосередньо загрожували б життю або здоров`ю малолітніх дітей, що свідчило б про наявність підстав для відібрання дітей. Відповідачка змінила своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, створила відповідні умови для проживання дітей в квартирі, облаштувала дитячі кімнати, та бажає в подальшому поліпшувати умови проживання, працевлаштувалася, пройшла курс лікування від алкогольної залежності, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, тому достатнім буде лише попередити її про необхідність належного виконання обов`язків з виховання і утримання малолітніх дітей, зважаючи на її минулу поведінку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_6 є матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 5-8).

Відомості про батьків дітей зазначені відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №№ 8, 1, 3, 0 (а. с. 114-121).

ОСОБА_6 разом з малолітніми дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Її сестра та брат за місцем реєстрації не проживають, що підтверджується інформацією Малороганської сільської ради від 16 червня 2020 року № 02-23/386 (а. с. 22).

10 червня 2020 року о 12-35 годині головою органу опіки та піклування ОСОБА_9 , секретарем органу опіки та піклування ОСОБА_10 , заступником сільського голови Радіоновим С.В., депутатом Харківської районної ради Рижиковою Л.Є. здійснений вихід до багатодітної родини ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті якого встановлено, що ОСОБА_6 перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Під час відвідування в квартирі знаходився співмешканець ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Жінки були в стані алкогольного сп`яніння, висловлювались нецензурними словами, курили в квартирі, вели себе агресивно. Встановлено, що квартира заходиться в занедбаному стані, потребує ремонт. На підлозі розкидані речі, дуже брудно, в приміщенні стоїть дим від паління, купа немитого посуду. Малолітня дитина повзала по брудній підлозі. Діалогу з ОСОБА_6 не відбулося, тому було вирішено проінформувати служби про дану ситуацію та порушувати питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 стосовно її малолітніх дітей (а. с. 4).

Як вбачається з акту обстеження умов проживання ОСОБА_6 від 11 червня 2020 року, умови проживання родини ОСОБА_6 незадовільні. На момент обстеження діти не забезпечені необхідними чистими речами, харчами. З ОСОБА_6 намагались провести профілактичну бесіду щодо виконання батьківських обов`язків, але діалогу не відбулось. На момент обстеження ОСОБА_6 перебувала в стані алкогольного сп`яніння та неадекватно себе вела, вживала нецензурну лексику. В квартирі знаходились сторонні особи: ОСОБА_13 та ОСОБА_11 співмешканець ОСОБА_6 , які теж перебували стані алкогольного сп`яніння (а. с. 9).

З інформації Харківського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, акту оцінки потреб сім`ї та висновку оцінки потреб сім`ї від 12 червня 2020 року вбачається, що ОСОБА_6 недостатньо відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, залишаючи без нагляду своїх малолітніх дітей. Матір`ю не створені умови для проживання дітей. Зі слів класного керівника у дітей низький рівень навичок самообслуговування. Школу пропускають без поважних причин, на заняттях часто відволікаються, не відвідують гуртків. Сім`я ОСОБА_8 перебуває у складних життєвих обставинах. Родина живе за рахунок державних коштів, виділених на дітей, та потребує подальшого соціального супроводу (а. с. 10-18).

За інформацією Липецького відділення поліції Харківського відділу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 12 червня 2020 року ОСОБА_6 за час мешкання на території обслуговування Малороганської селищної ради зарекомендувала себе з негативної сторони. Неодноразово надходили скарги стосовно її антигромадської поведінки. Вона зловживає спиртними напоями та неналежним чином відноситься до виховання дітей. До адміністративної відповідальності притягувалась неодноразово стосовно неналежного виховання дітей (а. с. 19).

12 червня 2020 року Виконавчим комітетом Малороганської сільської ради прийнято рішення № 52 про невідкладне відібрання дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у батьків в зв`язку із загрозою їх здоров`ю та життю. Вирішено направити дітей до закладу охорони здоров`я, Комунальне некомерційне підприємство Харківської районної ради «Мерефянська центральна районна лікарня» для обстеження та надання (у разі необхідності) медичної допомоги; вжити заходи щодо тимчасового влаштування дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей для соціальної, психологічної, педагогічної, медичної реабілітації з урахуванням потреб дітей та правового забезпечення, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай»; повідомити письмово Службу у справах дітей Харківської районної державної адміністрації та органи прокуратури про відібрання дітей; звернутися у семиденний строк до суду з позовом про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав (а. с. 20).

На момент вилучення дітей зафіксовано перебування ОСОБА_6 та її співмешканця у стані алкогольного сп`яніння. Вони поводили себе агресивно, кричали, сперечались. Діти були брудні, голодні, в антисанітарних умовах. Дітей вилучено та передано сімейному лікарю амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Мала Рогань, ОСОБА_14 для первинного огляду. У однієї дитини виявлено педикульоз. Після огляду діти направлені до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Мерефянська центральна районна лікарня» для обстеження та надання (у разі необхідності) медичної допомоги, про що складено акт про вилучення малолітніх дітей (а. с. 21).

З характеристики дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зі школи від 19 травня 2020 року вбачається, що діти школу відвідують нерегулярно, мають багато пропусків занять (здебільшого за хворобою, але трапляються випадки відсутності з пояснення матері). Діти мають добрий загальний розвиток, вміють висловлювати власну думку, однак здібностей до навчання не виявляють. Навчальне приладдя у дітей не завжди наявне та охайне. Мати мало уваги приділяє вихованню та навчанню дітей. Приходить до школи рідко, не відвідує батьківські збори, часто залишає вдома старшу дочку для догляду за молодшими дітьми, успіхами дітей не цікавиться, ніколи не попереджає класного керівника про відсутність дітей у школі, не завжди надає документальне підтвердження їхньої відсутності (а. с. 23).

З висновку Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 12 жовтня 2020 року №01-22/1846 щодо розв`язання спору про відібрання у матері малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення батьківських прав вбачається, що, виходячи з інтересів малолітніх дітей, Харківська районна державна адміністрація Харківської області вважає за доцільне відібрання малолітніх дітей у матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без позбавлення батьківських прав (а. с. 51-58).

Як зазначено у висновку, з акту обстеження житлово-побутових умов родини ОСОБА_6 від 25 серпня 2020 року встановлено, що кардинальних змін не відбулось. Квартира не приведена до належного стану: шпалери на стінах брудні та місцями обідрані, вікна не миті та не фарбовані, розетки не відремонтовані. Щоправда підлога підметена та вимита, розкиданих речей немає, вікна відкриті з метою провітрювання. ОСОБА_6 була твереза, з нею проведена профілактична бесіда.

07 вересня 2020 року відбулось обстеження житлово-побутових умов проживання родини ОСОБА_6 та виявлено, що квартира не приведена до належного стану, лише прибрана. Підключено централізоване водопостачання, електрика. Газопостачання відключене. ОСОБА_6 була твереза та повідомила, що разом зі співмешканцем планує пройти курс лікування від алкогольної залежності.

24 вересня 2020 року за результатами обстеження встановлено, що одна кімната приведена до належного санітарного стану, друга кімната частково відремонтована, коридор пофарбований, в кімнатах прибрано. В квартирі є централізоване водопостачання, водовідведення, електрика, газопостачання відключено, є заборгованість з оплати комунальних послуг. ОСОБА_6 була твереза, повідомила про проходження курсу лікування. Вказала, що постійно спілкується зі старшими дітьми за телефоном, дочку відвідувала у лікарні. До молодших дітей їздила один раз та працівники установи її не пустили. З ОСОБА_6 проведено бесіду про необхідність активізувати роботу з наведення належного санітарного стану в квартирі та створення належних умов для проживання дітей, виховання та розвитку.

Як вбачається з характеристики депутата округу № 8 Вільхівської сільської ради від 19 січня 2021 року ОСОБА_15 , ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає з 2009 року. За даною адресою проживає разом зі співмешканцем ОСОБА_16 та чотирма малолітніми дітьми. За роки проживання за даною адресою мала зауваження до поведінки щодо порушення громадського спокою. З вересня 2020 року пройшла лікування від алкогольної залежності, на теперішній час має постійну роботу на фірмі «Бар`єр профі», де працює фасувальницею медичних виробів. За період з вересня 2020 року скарг від сусідів на неї не надходило. За свідченнями сусідів працьовита, товариська та ввічлива (а. с. 85).

Як вбачається з довідки та характеристики директора Приватного підприємства «Бар`єр-Профі» від 29 січня 2021 року ОСОБА_6 12 січня 2021 року прийнята на роботу на посаду фасувальника медичних виробів, де працює по теперішній час. За час роботи на підприємстві зарекомендувала себе відповідальним та дисциплінованим працівником. Повною мірою виконує свої посадові обов`язки, дотримується трудової дисципліни, показала високу працездатність і цілеспрямованість. В процесі роботи проявляє компетентність і уважний підхід в роботі. З колегами підтримує ділові, коректні, доброзичливі відносини (а. с. 86, 88).

З акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , складеного 12 березня 2021 року вбачається, що в результаті обстеження встановлено, що з моменту останнього обстеження 16 листопада 2020 року дві кімнати приведені до належного санітарного стану, повністю поклеєні шпалери, пофарбовані вікна, в кімнатах чисто, в наявності меблі, підлога застелена доріжками, є місця для навчання дітей та їх відпочинку. В квартирі є централізоване водопостачання, водовідведення, електрика. Кімнати обігріваються електрообігрівачами. Температурний режим в квартирі не відповідає санітарним нормам. Газопостачання не підключене, заборгованості з оплати комунальних послуг немає. В цілому в квартирі прибрано, речі охайно складені, дивани та ліжка застелені. Не закінчені роботи з ремонту електропроводки. На момент обстеження ОСОБА_6 відсутня у зв`язку з роботою. Зі слів депутата ОСОБА_17 ОСОБА_6 алкогольними напоями не зловживає (а. с. 87).

З акту обстеження умов проживання ОСОБА_6 від 13 травня 2021 року вбачається, що квартира підключена до централізованого електро, водопостачання (холодна вода), гаряча вода нагрівається за допомогою бойлера, опалення електрообігрівачами, їжа готується на електричній плитці, газ відключено за борги. Для виховання та розвитку дітей створені такі умови: для дітей є дві кімнати, в кімнатах холодно, є сирість на стінах, присутній неприємний запах. В кімнатах, де були поклеєні шпалери, вони відстали від стіни, в кімнатах прибрано, застелені ліжка, мати була в тверезому стані. В квартирі присутня собака, літають мухи. В квартирі лише частково створені умови для проживання дітей. З матір`ю проведена бесіда про необхідність активізувати роботу з наведення належного санітарного стану в квартирі та створення належних умов для проживання дітей (а. с. 113).

Частиною 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 5 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.

Відповідно до пунктів 1-3 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з пунктом 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Як Суд зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulinger and Shuruk v. Switzerland), ([ВП], заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): «136. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю [рішення у справі «Гнахоре проти Франції» (Gnahore v. France), заява № 40031/98, п. 59, ЄСПЛ 2000-ІХ]. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), [ВП], заява № 25735/94, п. 50, ЄСПЛ 2000-VIII, та у справі «Марсалек проти Чехії» (Marsalek v. the Czech Republic), заява № 8153/04, п. 71, від 4 квітня 2006 року)».

У рішенні по справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні по справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, пункт 87).

Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини" (Kutzner v. Germany), N 46544/99 п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини" (Sommerfeld v. Germany), [GC],N 31871/96, п. 66, ЄСПЛ 2003-VIII).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Як вбачається з основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ух иляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

Відповідно до статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Позбавлення батьківських прав завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Відібрання ж дитини не пов`язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров`ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо.

Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду.

Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку.

Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Зазначене тлумачення викладено у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 487/1328/16-ц, провадження № 61-3979ск18, від 14 лютого 2020 року у справі № 673/1477/17, провадження № 61-45875св18.

Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).

Як встановлено судом, родина ОСОБА_6 опинилася в складних життєвих обставинах. Однак, діти здорові, забезпечені постійним місцем проживання, одягом та засобами гігієни. Старші діти відвідують навчальний заклад.

Позивачем не наведено виняткових обставин, які безпосередньо загрожували життю або здоров`ю дітей. У матеріалах справи відсутні дані про свідоме нехтування відповідачкою батьківськими обов`язками, про жорстоке поводження, насильство, застосування недопустимих методів виховання, приниження людської гідності дітей з її боку, а також відсутні відповідні медичні висновки про її алкоголізм.

З червня 2020 року, коли дітей було відібрано, по травень 2021 року у поведінці та способі життя відповідачки відбулися позитивні зміни. Вона провела ремонтні роботи житла, утримує його в належному стані. Створила умови для проживання дітей, припинила вживати алкогольні напої, пройшла курс лікування та офіційно працевлаштувалась. Після відібрання дітей ОСОБА_6 підтримувала з ними зв`язок за телефоном, а у відвідуваннях була обмежена у зв`язку з карантином. Поведінка матері відносно своїх дітей свідчить про її спроможність та волевиявлення виконувати свої природні батьківські обов`язки. Її характеристики з місця проживання та місця роботи є позитивними та свідчать про її працездатність, цілеспрямованість та відповідальність не тільки за себе, а й за своїх дітей.

Виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, враховуючи небайдуже ставлення ОСОБА_6 до забезпечення своїх дітей, її намагання та бажання виправити ситуацію, яка склалася в її родині, і продовжувати виховувати своїх дітей та турбуватися про них, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх підстав для відібрання дітей.

У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Колегія суддів не погоджується з висновком Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 12 жовтня 2020 року №01-22/1846 щодо доцільності відібрання малолітніх дітей у матері ОСОБА_6 , оскільки у цьому висновку не надано належної оцінки позитивним змінам, що відбулись у поведінці ОСОБА_6 , її ставленні до дітей та бажанні виховувати, опікуватися ними.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що кодування відповідачки від вживання алкогольних напоїв не є гарантією того, що вона не зловживатиме ними в подальшому, не можуть бути взяті до уваги, оскільки є лише припущеннями позивача.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у квартирі відповідачки лише частково створені умови для проживання дітей, сирість та холод, неприємний запах, що негативно впливає на здоров`я дітей, судова колегія відхиляє, оскільки відповідачкою в міру можливості вживались заходи щодо проведення ремонту в житлі. Об`єктивна неспроможність матері покращити умови проживання не є ухиленням її від виконання своїх обов`язків з виховання дітей. Той факт, що діти можуть бути поміщені в середовище, більш сприятливе для їх виховання, не виправдовує примусового відібрання їх від матері. При цьому, судова колегія зауважує, що з боку позивача, Харківської районної ради, Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області будь якої допомоги щодо проведення ремонту житла або іншої допомоги відповідачці, її дітям не надано. Відповідачка в міру своїх можливостей здійснила всі заходи для того, щоб повернути дітей.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Висновок суду щодо попередження відповідачки про необхідність належного виконання обов`язків з виховання і утримання малолітніх дітей та покладення на Службу у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області контролю за виконанням батьківських обов`язків відповідачкою, виходячи з поведінки відповідачки та бездіяльності третьої особи, є доречним в даному випадку.

При цьому судова колегія зазначає, що справа переглядається тільки в межах доводів та вимог апеляційної скарги з застосуванням положень статті 367 ЦПК України, тому вважає, що, вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

За правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судового збору судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Н. П. Пилипчук

О.М. Хорошевський

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2021 року.