21.10.21
Справа №635/8139/21
Провадження по справі №2/635/3883/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року Суддя Харківського районного суду Харківської області Березовська І.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи: приватний нотаріус Лавінда Наталія Олександрівна, приватний нотаріус Саєнко Еліна Володимирівна про скасування обтяжень на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кей-Колект», яким просить застосувати строк позовної давності до вимог кредитора ТОВ «Кей-Колект», які виникли на підставі кредитного договору № 0 від 23 жовтня 2006 року та договору факторингу № 1 від 12 грудня 2011 року; скасувати обтяження нерухомого майна житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати державного реєстратора здійснити державну реєстрацію припинення обтяжень щодо нерухомого майна ОСОБА_1 , а саме: житлового будинку та земельної ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно з поданням позовної заяви позивачем ОСОБА_2 подана заява, в якій він просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони звернення стягнення на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами та земельну ділянку,що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії реєстраційні дії щодо зазначеного житлового будинку те земельної ділянки.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на те, що житловий будинок та земельна ділянка, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 згідно до договорів іпотеки від 23 жовтня 2006 року передано в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23 жовтня 2006 року,укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 12 грудня 2011 року на підставі договору факторингу № 1 від 12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» право грошової вимоги за зобов`язаннями за кредитним договором № 0 від 23 жовтня 2006 року.

Позивач зазначає, що згідно п.п. 5.3,5.4 договору іпотеки від 23 жовтня 2006 року, зареєстрованого за р.№ 3091, іпотекодержатель має змогу у відповідності до ч.3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» в односторонньому порядку набути право власності на заставне майно позивача (житловий будинок) або від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до п.5.3 договору іпотеки від 23 жовтня 2006 року, зареєстрованого за р.№ 3093, іпотекодержатель має можливість в односторонньому порядку задовольнити власні вимоги шляхом вчинення нотаріального напису нотаріуса та набути право власності на предмет іпотеки (земельну ділянку) у спрощеному порядку без додаткового оформлення. Відтак, існує реальна загроза, що в будь-який момент позивач та члени його сім`ї можуть бути позбавлені свого єдиного житла. Враховуючи те, що предметом спору є скасування обтяжень нерухомого майна, в т.ч. іпотеки, яка передбачає можливість переходу права власності на вказане майно в односторонньому порядку до іпотекодержателя, то невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони звернення стягнення на заставне майно та вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно заставленого майна може істотно ускладнити ефективний захист прав та законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Перехід права власності на нерухоме майно позивача до іпотекодержателя в подальшому істотно ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Заява розглядається без повідомлення учасників справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд заяви про забезпечення позову відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає заяву про вжиття заходів забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст.149ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.

Ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема заборона вчиняти певні дії.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 4постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову",розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій,спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації,витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем,укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:розумності,обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;забезпечення збалансованості інтересів сторін,а також інших учасників судового процесу;наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги,зокрема,чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб,що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та наявна реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати зміст позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, тобто, не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову, а суд лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, отже, вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідний вид забезпечення позову повинен стосуватися предмета спору.

Як вже зазначалось, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав і законних інтересів позивача, утруднити виконання рішення суду у разі задоволенняпозову.

Разом з тим, заявником у заяві про забезпечення позову не доведено наявність зв`язку між заходами забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії щодо будинку та земельної ділянки, які на праві власності належать позивачу, та предметом позову, позивачем не зазначено, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та яким чином вжиття таких заходів може запобігти порушенню його прав та законних інтересів. Право власності на вищевказані житловий будинок та земельну ділянку зареєстровані за позивачем, що підтверджується матеріалами справи. При цьому матеріали, додані до заяви про забезпечення позову, не містять жодних даних з приводу того, що таке право позивача будь-ким та будь-яким чином оспорюється, в тому числі в судовому порядку. Також матеріали заяви не містять жодних даних щодо загрози реалізації вказаного майна іпотекодержателем, не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження належного позивачу нерухомого майна.

Отже, суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши відповідні норми процесуального права і врахувавши зміст позовних вимог, проходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову у визначений заявником спосіб.

Керуючись ст.ст. 149-151, 247 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи: приватний нотаріус Лавінда Наталія Олександрівна, приватний нотаріус Саєнко Еліна Володимирівна про припинення обтяжень на нерухоме майно та іпотеки - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Повний текст ухвали складений 22 жовтня 2021 року.

Суддя І.В. Березовська