Справа №932/4831/21
Провадження №2-о/932/98/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2021 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Лукінової К.С.

за участю секретаря судового засідання Киричок Л.А.,

розглянувши у загальному позовному провадженні (з повідомленням сторін) цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення (факту належності правовстановлюючого документа), -

ВСТАНОВИВ :

Заявник звернулася до суду з вищеназваною заявою, у якій просить встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житло від 02.10.1996 року, яке було видано Виробничим об`єднанням «Південний машинобудівний завод, згідно розпорядження від 02.10.1996 року №1201-96 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому вона зазначена як « ОСОБА_2 » та свідоцтва про право на спадщину від 28.10.1999 №АВЕ №028798 року на 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в якому вона зазначена як « ОСОБА_1 ».

В обґрунтування заяви зазначила, що їй належить свідоцтво про право на житло від 02.10.1996 № НОМЕР_1 , на 2/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому її по-батькові на російській мові написано з помилкою замість « ОСОБА_3 » записано « ОСОБА_4 ». Так 08.06.2021 року, вона звернулась до нотаріуса, оскільки має намір продати належну ї1 частку квартири, однак під час перевірки документів нотаріус виявив помилку, а саме, у паспорті її по-батькові на російський мові вказане « ОСОБА_3 », а у свідоцтві про право власності на житло, також заповненого на російський мові « ОСОБА_4 ». Також, нотаріус звернув її увагу на те, шо в Свідоцтві про право на спадщину від 28.10.1999 №АВЕ №028798 року також є помилка, а саме її прізвище замість « ОСОБА_5 » на український мові вписане, як « ОСОБА_6 », що в свою чергу призвело до тієї ж помилки на оборотній сторінці Свідоцтва про право власності на житло від 02.10.1996 року. Вона зверталася до органів, які видавали свідоцтво, щоб вони виправили допущені помилки, однак їй в усному порядку відмовили і пояснили, що необхідно звертатись до суду і встановити факт належності правовстановлюючого документа. Так в паспорті серії НОМЕР_2 виданого Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 17 лютого 2000 року, її ПІБ на українській мові зазначено як « ОСОБА_1 », а на російський мові « ОСОБА_2 ». В пенсійному посвідченні № НОМЕР_3 серії НОМЕР_4 виданого Пенсійним фондом України 23.06.2020 року її ПІБ на український мові зазначено як « ОСОБА_1 ». В картці платника податків, яка була видана Шевченківським ДПІ Соборного управління ГУ ДПС моє ПІБ на українській мові зазначено як « ОСОБА_1 ». Для подальшого розпорядження своєю часткою квартири їй необхідно встановити, що свідоцтво про право власності на житло та свідоцтво про право на спадщину дійсно належить їй, адже її по-батькові та прізвище в них і в паспорті, картці платника податків, пенсійному посвідчені різниться.

Заявник в судове засідання не з`явилась, проте надала письмову заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі, під час розгляду заяви просила врахувати, що свідоцтво про право власності на житло від 02.10.1996 року стосується всієї квартири в цілому, а тому просила правильно вважати саме таку вимогу.

Заінтересована особа Дніпровська міська рада у судове засідання не з`явилась, про судове засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Встановлено, що у зв`язку із розбіжностями в паспорті серії НОМЕР_2 , виданим Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 17 лютого 2000 року та в свідоцтві про право власності на житло від 02.10.1996 року, яке було видано Виробничим об`єднанням «Південний машинобудівний завод, згідно розпорядження від 02.10.1996 року №1201-96 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також і в свідоцтві про право на спадщину від 28.10.1999 №АВЕ №028798 року на 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не зможе розпорядження своєю часткою квартири. Оскільки вказані розбіжності у написанні прізвища та по-батькові в свідоцтвах були виявлені нотаріусом вона звернувся до органів, які видавали свідоцтва, які відмовили їй у внесенні виправлення у відповідні документи і пояснили, що необхідно звертатись до суду і встановити факт належності правовстановлюючого документу.

Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 17 лютого 2000, правильне написання повинно бути ОСОБА_1 .

Також, відповідно до картки платника податків, ім`я заявника зазначено як ОСОБА_1 .

Свідоцтво про право власності на житло та свідоцтво про право на спадщину за законом є основними документами, які підтверджують виникнення правовласності на квартиру.

Встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину за законом в інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник не має змоги.

Вищевказана помилка у написанні прізвища та по-батькові заявника є результатом технічної помилки при оформлені тексту свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину за законом, не було зроблено переклад на українську мову і звіряння з паспортом.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Факт належності вказаних правовстановлюючих актів заявнику стверджується спів падіннями інших особистих даних зазначених у вказаних актах та інших документах заявника, а саме паспорті громадянина України, свідоцтва про народження, які додані до матеріалів справи та в яких збігається ім`я, по батькові дата, місяць та рік народження заявника, реєстраційний номер облікової картки платника податків, що в свою чергу дає суду підстави вважати, що вказані докази є належними та містять інформацію достатню для встановлення обставин, що обґрунтовують вимоги заявника.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно п.п. 4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів.

Таким чином, суд вважає за необхідне встановити факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на житло від 02.10.1996 року, яке було видано Виробничим об`єднанням «Південний машинобудівний завод, згідно розпорядження від 02.10.1996 року №1201-96 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому вона зазначена як « ОСОБА_2 » та свідоцтва про право на спадщину від 28.10.1999 №АВЕ №028798 року на 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в якому вона зазначена як « ОСОБА_1 ».

Судові витрати залишити за стороною.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 12, 13, 76, 130, 263-266, 315, 319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення (факту належності правовстановлюючого документа) - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) свідоцтва про право власності на житло від 02.10.1996 року, яке було видано Виробничим об`єднанням «Південний машинобудівний завод, згідно розпорядження від 02.10.1996 року №1201-96 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому вона зазначена як « ОСОБА_2 ».

Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) свідоцтва про право на спадщину від 28.10.1999 №АВЕ №028798 року на 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в якому вона зазначена як « ОСОБА_1 ».

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.С. Лукінова