Ухвала

21 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 352/1155/20

провадження № 61-16660ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2021 року, постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року та додаткову постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тисменицької міської ради про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь кошти, отримані Старокривотульською сільською радою як орендна плата та плата за договорами про управління спадщиною в розмірі 3 047,04 грн, інфляційні збитки в розмірі 3 705,06 грн, 3 % річних у розмірі 961,09 грн, упущену вигоду в розмірі 4 084,28 грн та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області ухвалою від 13 січня 2021 року замінив відповідача Старокривотульську сільську раду Тисменицького району Івано-Франківської області на його правонаступника - Тисменицьку міську раду Івано-Франківської області.

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області рішенням від 10 червня 2021 року позов задовольнив частково. Стягнув з Тисменицької міської ради Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 кошти, отримані Старокривотульською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області як орендна плата та плата за договорами на управління спадщиною в розмірі 1 083,96 грн, інфляційні втрати в розмірі 140,28 грн, 3 % річних у розмірі 70,05 грн та моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат. В решті позову відмовив.

Івано-Франківський апеляційний суд постановою від 14 вересня 2021 року рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2021 року в частині стягнення Тисменицької міської ради Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 судових витрат змінив та збільшив стягнення витрат на правничу допомогу з 363,51 грн до 3 000 грн. В решті рішення залишив без змін.

Івано-Франківський апеляційний суд додатковою постановою від 28 вересня 2021 року відмовив ОСОБА_1 в ухваленні додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених при розгляді скарги в суді апеляційної інстанції.

08 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2021 року, постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року та додаткову постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, скасувати додаткову постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) - 2 270 грн.

Предметом позову у цій справі є стягнення коштів в загальному розмірі 61 797,47 грн, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).

Тому справа є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.

Касаційна скарга містить посилання на те, що справа становить суспільний інтерес, оскільки може стосуватися значної кількості осіб навіть у межах цього населеного пункту та орендаря. А також справа має виняткове значення для ОСОБА_1 , оскільки за договорами оренди (а пізніше в управління спадщиною) були передані земельні ділянки на загальну площу більше 15 га лише в одному масиві в межах територіального управління однієї сільської ради, а таких земельних ділянок можуть бути тисячі по області.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки доводи заявника полягають у її незгоді з наданою судами оцінкою зібраних у справі доказів та вказують на її особистий інтерес у цій справі, яка ознак особливого значення для суспільства не містить. Незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення для учасника справи, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Посилання в касаційній скарзі на те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки відсутній висновок Верховного Суду, який можна застосовувати у таких правовідносинах, що призводить до неправильного вирішення спорів, як на підставу касаційного оскарження судових рішень в цій справі, є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції не відніс справу до категорії малозначних, не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеними положеннями пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2021 року, постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року та додаткову постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тисменицької міської ради про стягнення коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов