Справа № 428/7076/21
27 жовтня 2021 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Бароніна Д.Б.,
за участю секретаря Корнєвої Ю.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
1. Позиції сторін, процесуальні дії
1.1. Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх кредитних зобов`язань, посилаючись на наступне.
1.2. Ухвалою суду від 10.08.2021 було відкрито провадження у цій справі та призначено судове засідання. При цьому, справа була визнана судом малозначною на підставі п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України.
1.3. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
1.4. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання.
2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин
2.1. Відповідно до анкети-заяви від 01.04.2010, підписаної ОСОБА_2 , відповідач виразила бажання оформити на своє ім`я послугу « ОСОБА_3 з паспортом».
У вищевказаній анкеті-заяві відсутня будь-яка позначка щодо бажання отримати кредит, а також відсутній розмір бажаного кредитного ліміту, розмір відсотків за користування кредитом, порядок та розмір нарахування штрафів за невиконання кредитних зобов`язань, порядок та строки повернення кредиту тощо.
2.2. З копій паспортів громадянина України НОМЕР_1 та НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб із ОСОБА_4 28.07.2021, після чого 21.09.2012 їй було видано паспорт на прізвище « ОСОБА_5 ».
Відповідно до п. 1.1. додаткової угоди сума заборгованості, що виникла в період з дати укладання Договору до дати підписання цієї Угоди складає 386497,74 грн.
Пунктом 1.2. додаткової угоди визначено, що банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, що виникла в період з дати надання Клієнтові кредиту, а саме здійснює прощення: відсотків на 0 грн, комісії на 0 грн, пені на 309826,03 грн, штрафу на 5358,90 грн.
Згідно з п. 1.3., 1.4. додаткової угоди строк повернення кредиту до 25.08.2019. Відсоткова ставка за кредитом становить 0,01 %.
3. Релевантні джерела права
3.1. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
3.2. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 викладена правова позиція, яка зводиться до того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору між сторонами АТ КБ «Приватбанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII (в редакції станом на час підписання відповідачем анкети-заяви), в аспекті повідомлення споживача про зміст конкретних Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору, зі складовими якого він взагалі не був ознайомлений.
Тобто, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг не є частиною укладеного між сторонами договору.
Проте, як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
3.3. Згідно із статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р, місто Сєвєродонецьк Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
4. Оцінка доказів та аргументів сторін
4.1. Із урахуванням правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку про те, що надана позивачем анкета-заява від 01.04.2010 сама по собі не свідчить про укладення між сторонами кредитного договору. В цій анкеті-заяві відсутня будь-яка позначка щодо бажання відповідача отримати кредит, а також відсутній розмір бажаного кредитного ліміту, розмір відсотків за користування кредитом, порядок та розмір нарахування штрафів за невиконання кредитних зобов`язань, порядок та строки повернення кредиту тощо.
Надана до суду копія додаткової угоди стосується кредитного договору від 29.09.2010, який не було надано до суду, хоча представництво інтересів банку здійснювали професійні юристи адвокати. До суду було надано лише копію анкети-заяви від 01.04.2010. Стягнення боргу за договором від 29.09.2010 взагалі не входить до підстав позову згідно тексту позовної заяви.
Крім того, з наданої до суду копії додаткової угоди неможливо встановити, який саме розмір заборгованості зі сплати відсотків узгодили сторони. В тексті додаткової угоди не вказано, з чого складається заборгованість та чи входять до цієї заборгованості відсотки.
Зі змісту виписки по рахунку відповідача та зі змісту розрахунку заборгованості, складеного позивачем, вбачається, що сума заборгованості зі сплати відсотків була нарахована банком відповідачу до 05.02.2019, тобто ще до укладення додаткової угоди. При цьому, до суду не було надано жодних доказів того, що сторони у будь-якому письмовому документі до 05.02.2019 узгодили розмір відсотків за отримання будь-яких позик чи кредитів відповідачем.
Також, зі змісту банківського розрахунку та виписки неможливо встановити, за який період були нараховані відсотки, виходячи з якої відсоткової ставки, відносно якої суми основного боргу. Позивач не просить стягнути будь-яку суму фактично отриманих відповідачем коштів та не надає доказів дійсного отримання відповідачем будь-яких коштів від банку.
Фактично, позивач просить стягнути з відповідача відсотки:
- без будь-яких доказів їх законного нарахування;
- без будь-яких доказів погодження сторонами розміру відсоткової ставки, який є відмінним від 0,01 %;
- без будь-яких доказів фактичного отримання відповідачем грошових коштів, відносно яких мав би розрахуватися розмір відсотків.
За таких обставин суд вважає, що заявлена банком до стягнення сума відсотків є повністю необґрунтованою. Жоден із професійних представників позивача не надав до суду достатніх доказів обґрунтованості вимог про стягнення відсотків.
4.2. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею в сумі 340578,25 грн., суд зазначає, що зі змісту наданих до суду розрахунку і виписки видно, що вказана сума пені була нарахована відповідачу 05.02.2019 та після вказаної дати. Жодних доказів нарахування будь-яких сум пені до 05.02.2019 до суду надано не було, хоча суд пропонував банку надати відповідні докази.
Зі змісту наданих до суду документів неможливо встановити у зв`язку із невиконанням якого зобов`язання була нарахована пеня, виходячи з якої відсоткової чи фіксованої ставки, відносно якої суми боргу тощо. Надана до суду копія додаткової угоди стосується кредитного договору від 29.09.2010, копія або оригінал якого не були надані до суду. До суду було надано лише копію анкети-заяви від 01.04.2010. Стягнення боргу за договором від 29.09.2010 взагалі не входить до підстав позову згідно тексту позовної заяви.
Крім того, відповідач з 24.12.2009 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тобто у населеному пункті, де проводилася антитерористична операція з 14 квітня 2014 року.
Таким чином, сума пені, яка була нарахована відповідачу після 14 квітня 2014 року, тобто в період проведення антитерористичної операції, стягненню не підлягає згідно із статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».
Досягнення сторонами в тексті договору домовленості щодо сплати пені за період після 14 квітня 2014 року не позбавляє відповідача гарантій, визначених статтею 2 вищевказаного Закону. Вказівка у додатковій угоді про необхідність сплати пені, яка була нарахована відповідачу в період після 14 квітня 2014 року, вочевидь спрямована на незаконне заволодіння майном (грошовими коштами) відповідача.
4.3. Підводячи підсумок суд зазначає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити у повному обсязі у зв`язку із їх повною необґрунтованістю та безпідставністю.
5. Розподіл судових витрат
5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, суд не вбачає судових витрат, які підлягають розподілу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289, 354 ЦПК України,суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Д.Б. Баронін