ПОСТАНОВА

Іменем України

21 жовтня 2021 року м. Кропивницький

справа № 394/397/21

провадження № 22-ц/4809/1468/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

за участі секретаря Завітневич О. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Новоархангельська селищна рада Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_2 ,

третя особа Новоархангельське районне споживче товариство,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Прудивуса Миколи Анатолійовича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , на ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 15 липня 2021 року у складі судді Краснопольської Л. П. і

В С Т А Н О В И В:

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новоархангельської селищної ради, ОСОБА_2 та просив:

-визнати за ним право постійного користування на земельну ділянку з кадастровим номером :50:051:0079 площею 0,0761 га;

-визнати недійсним та скасувати рішення Новоархангельської селищної ради № 2171 від 05 березня 2020 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель комунальної власності Новоархангельської селищної ради за адресою: АДРЕСА_1 »;

-визнати недійсним та скасувати рішення Новоархангельської селищної ради № 706 від 20.05.2021 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 »;

-визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Новоархангельської селищної ради Бербеги Оксани Миколаївни № 51820604 від 30.03.2020;

-визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :50:051:0143 б/н від 28 травня 2021 року;

-відновити становище, що існувало до порушення його права на земельну ділянку з кадастровим номером :50:051:0079 площею 0,0761 га, шляхом визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 58738565 від 14.06.2021, запис про право власності № 42497432 відносно об`єкта нерухомого майна за № 236 земельної ділянки з кадастровим номером :50:051:0143; скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,3381 га кадастровий номер :50:051:0143, яка відповідно до рішення Новоархангельської селищної ради № 706 від 20.05.2021 була передана в оренду гр. ОСОБА_2 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки; відновлення запису у поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером :50:051:0079 з площею та конфігурацією земельної ділянки відносно до Технічної документації із землеустрою, розробленої ТОВ «Кіровоградгеоінформ» в 2012 році, що стала підставою для її формування.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі розробленого та погодженого технічного звіту рішенням виконавчого комітету Новоархангельської селищної ради № 61 від 19 квітня 1997 року видано Новоархангелському споживчому товариству, у тому числі, державний акт на право постійного користування землею І-КР № 000160, зареєстрований у книзі записів № 51, від 12 червня 1997 року, за яким у користування передано земельну ділянку площею 0,56 га під розміщення «Комбінату громадського харчуваня Новоархангельського споживчого товариства».

За рішенням Новоархангельського споживчого товариства будівля їдальні площею 218,8 кв. м. виділена в окрему одиницю з присвоєнням нової адреси, а на підставі рішення виконавчого комітету Новоархангельської селищної ради № 13 від 15 січня 2007 року видано свідоцтво про право власності на будівлю їдальні.

За Технічною документацією із землеустрою, розробленою ТОВ «Кіровоградгеоінформ» в 2012 році було сформовано та зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :50:051:0079 площею 0,0761 га, яка зареєстрована 03.06.2013.

Позивач став власником будівлі їдальні, розташованої на земельній ділянці площею 0,0761 га кадастровий номер :50:051:0079, згідно свідоцтва «Про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону)».

Проте, за відомостями ДЗК станом на 2021 рік земельна ділянка з кадстровим номером :50:051:0079 має іншу площу та кофіграцію, а також дивним чином була приєднана до земельної ділянки з кадастровим номером :50:051:083.

На неодноразові звернення до відповідача з приводу його незаконних дій, останнім було повідомлено про те, що Рішенням № 2171 від 05 березня 2020 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель комунальної власності Новоархангельської селищної ради за адресою АДРЕСА_1 » земельна з акадстровим номером :50:051:0079 змінила свою площу.

В подальшому, рішенням Новоархангельської селищної ради № 706 від 20.05.2021 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 , частина земельної ділянки ОСОБА_1 приєднана до іншої земельної ділянки.

ОСОБА_1 є законним користувачем земельної ділянкиз кадастровим номером :50:051:0079, а за результатами зазначених маніпуляцій фасадна частина земельної ділянки опинилась в користуванні іншої особи, тому позивач вважає такі дії відповідача незаконними та такими, що порушує його право, набуте за законом.

З метою забезпечення позову, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :50:051:0079, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, із забороною її використання, у тому числі громадянці ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що разом з позовною заявою позивачем подавалась до суду заява про забезпечення позову, яка була мотивована тим, що наявні об`єктивні причини вважати, що в дуже короткі строки ця земельна ділянка все ж буде зареєстрована і договір оренди буде укладено, внаслідок чого позивач буде вимушений змінювати вимоги вимоги позову і витрачати додаткові фінансові ресурси аби захистити своє право.

Проте, суд відмовив у задоволенні звяви, вказавши на недоведеність такої необхідності.

Разом з тим, за відсутності судової заборони селищна рада та її виконавчі органи у дуже стислі строки зареєстрували право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :50:051:0079, а 14 червня 2021 року було зареєстровано право оренди вказаної земельної ділянки відповідно до укладеного договору оренди землі бн від 28 травня 2021 року.

Тому, позивач буде вимушений змінювати позовні вимоги і додавати ще дві вимоги немайнового характеру з приводу визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Крім того, 10 липня 2021 року ОСОБА_2 розпочала використання спірної земельної ділянки позивача, шляхом знищення тимчасових споруд, а тому, у разі продовження нею незаконних дій, позивач вимушений буде додатково звертатись до суду з приводу вже звільнення його земельної ділянки, шляхом демонтажу незаконно побудованих будівель і споруд.

Ухвалою Новоархангелського районного суду Кіровоградської області від 15 липня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :50:051:0143 до вирішення спору по суті.

Ухвала суду мотивована тим, що заявник надав докази на підтвердження наміру відповідача за позовом навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у зв`язку з чим є підстави для необхідності застосування забезпечення позову таким шляхом.

Враховуючи, що невжиття заходів до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки майно, може зникнути (бути відчуженим), зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно є адекватним, співвідноситься з предметом позову, а тому зазначений захід спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, а тому суд першої інстанції дійшов до висновку, що клопотання позивача про накладення арешту є обґрунтованим, а накладення арешту є необхідним для забезпечення виконання рішення у справі у разі задоволення позову.

Крім того, суд першої інстанції врахував, що такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту, у цій справі не може призвести до здійснення перешкод у господарській діяльності відповідача.

В апеляційній скарзі адвокат Прудивус М. А., який представляє інтереси ОСОБА_2 , просить скасувати ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 15 липня 2021 року, відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та за результатами апеляційного розгляду винести окрему ухвалу відносно судді Новорахенгльського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_3 по факту грубого порушення процесуального закону, скерувавши окрему ухвалу до Вищої ради правосуддя.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необгрунованою.

Оскаржувна ухвала не містить ґрунтовного чи будь-якого зв`язку з можливістю забруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

З огляду на спосіб забезпечення позову, що прийняв суд першої інстанції, та його не співмірність з предметом позову, очевидній відсутності в позивача права на постійне користування земельною ділянкою за будь-яких обставин вбачається, що метою звернення з позовом до суду було саме забезпечення позову у такий спосіб.

Суд першої інстанції не з`ясував співмірність виду забезпечення позову позовним вимогам, не оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, жодним чином не обґрунтував необхідність вжиття саме таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та доводи заявника.

Відповідач вважає, що обраний позивачем спосіб не є співмірним із заявленими позовними вимогами та не достатнім для забезпечення виконя майбутнього рішення суду, при цьому може призвести до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки володільцю земельної ділянки (орендареві) обмежується можливість розпоряджатися та використовувати належне йому майно.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

В апеляційній скарзі адвокат Прудивус М. А., який представляє інтереси ОСОБА_2 , просив проводити розгляд апеляційної скарги за відстуності особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки майно, може зникнути (бути відчуженим), зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно є адекватним, співвідноситься з предметом позову, а тому зазначений захід спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до частини шостої статті 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 646/6461/17 (провадження № 61-9349св19).

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новоархангельської селищної ради, ОСОБА_2 та просив:

- визнати за ним право постійного користування на земельну ділянку з кадастровим номером :50:051:0079 площею 0,0761 га;

- визнати недійсним та скасувати рішення Новоархангельської селищної ради № 2171 від 05 березня 2020 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель комунальної власності Новоархангельської селищної ради за адресою: АДРЕСА_1 »;

- визнати недійсним та скасувати рішення Новоархангельської селищної ради № 706 від 20.05.2021 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 »;

- визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Новоархангельської селищної ради Бербеги Оксани Миколаївни № 51820604 від 30.03.2020;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :50:051:0143 б/н від 28 травня 2021 року;

- відновити становище, що існувало до порушення його права на земельну ділянку з кадастровим номером :50:051:0079 площею 0,0761 га, шляхом визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 58738565 від 14.06.2021, запис про право власності № 42497432 відносно об`єкта нерухомого майна за № 236 земельної ділянки з кадастровим номером :50:051:0143; скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,3381 га кадастровий номер :50:051:0143, яка відповідно до рішення Новоархангельської селищної ради № 706 від 20.05.2021 була передана в оренду гр. ОСОБА_2 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки; відновлення запису у поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером :50:051:0079 з площею та конфігурацією земельної ділянки відносно до Технічної документації із землеустрою, розробленої ТОВ «Кіровоградгеоінформ» в 2012 році, що стала підставою для її формування (а.с. 49-91).

З метою забезпечення позову, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :50:051:0079, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, із забороною її використання, у тому числі громадянці ОСОБА_2 (а.с. 1-11).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 264390185 від 05.07.2021 Новоархангельскій селищній раді на праві комунальної власності належить земельна ділянка площею 0,3381 га, кадастровий номер :50:051:0143 (а.с. 6-7).

З вказаної довідки вбачається, належна відповідачу земельна ділянка, є предметом договору оренди, укладеного 28.05.2021 між Новоархангельською селищною радою та ОСОБА_2 , зареєстрованого на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 58738565 від 14.06.2021.

Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 15 липня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено та вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :50:051:0143 до вирішення спору по суті. (а.с. 15-16).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно зі статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном, здійсненні опечатування або вилученні його у боржника та переданні на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису.

Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Аналізуючи наведені норми права та обставни, на які посилається позивач, суд виходить з того, що арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби - обмеженні права користування майном, а тому недоцільно накладати арешт на земельну ділянку, яка використовується іншою особою на підставі договору оренди землі.

Суд дійшов висновку, що звертаючись до суду із заявою про застосування заходу забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку, яка на праві власності належить Новоархенгельській селищній раді, позивач не навів правових підстав забезпечення позову саме шляхом накладення арешту та не надав докази на підтвердження необхідності забезпечення позову саме у такий спосіб, оскільки арешт є найбільш обтяжливим заходом.

Ухвала суду першої інстанції не містить обґрунтування як у необхідності застосування заходів забезпечення позову, так і необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на земельну ділянку, а має лише посилання щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, без належного обґрунтування того, яким чином невжиття заходів забезпечення саме таким шляхом може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову, судом першої інстанції не перевірено та не встановлено чи не буде забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку порушувати інтереси інших осіб, права яких можуть бути обмежені, та чи не буде обмежувати господарську діяльність такий захід забезпечення позову особи, в оренді якої перебуває належна відповідачу земельна ділянка, оскільки особам, які беруть участь у справі, та іншим особам, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, бо існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

При цьому, враховуючи, що суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями самостійно обирати та застосовувати захід забезпечення позову, який буде співмірний заявленим позовним вимогам, суд звертає увагу, що заявник не позбавлений права звенутись до суду з відповідною заявою та обрати інший вид забезпечення позову, передбачений статтею 150 ЦПК України, який буде менш обтяжливим і не буде порушувати права власника майна, а також буде спімірним із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не дослідив заявлений позивачем захід забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку, на предмет його співмірності з зявленими позовними вимогами та необхідності в його застосуванні, внаслідок чого, дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволенні заяви.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування права норм матеріального права відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування ухвали суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Одночасно, у поданій апеляційній скарзі, адвокат Прудивус М. А., який представляє інтереси ОСОБА_2 , просить винести окрему ухвалу відносно судді Новорахенгльського районного суду Кіровоградської області Краснопольської Н. Е. по факту грубого порушення процесуального закону, скерувавши окрему ухвалу до Вищої ради правосуддя.

Відповідно до частини першої статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення (частина десята статті 262 ЦПК України)

У частині п`ятій статті 262 ЦПК України передбачено, що в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року в справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) вказано, що «суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу (частина перша статті 262 ЦПК України). Отже, постановлення окремої ухвали є процесуальною дією суду, вчинення якої не залежить від наявності клопотань учасників справи. Суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки в їхній діяльності під час вирішення спору».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2018 в справі № 761/32388/13-ц (провадження № 61-3251св18) зазначено, що «посилання в касаційній скарзі на непостановлення окремої ухвали не свідчить про несправедливу процедуру. При вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 800/500/16 (провадження № 11-1156заі18) зазначено: «Окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду».

Аналіз матеріалів справи свідчить, що клопотання про постановлення окремої ухвали є необґрунтованим, а суд під час розгляду справи не встановив підстав, передбачених статтею 262 ЦПК України, для вчинення відповідної процесуальної дії.

Крім того, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями скеровувати окремі ухвали, постановлені в порядку статті 262 ЦПК України, до Вищої ради правосуддя.

З огляду на викладене, підстави для постановлення окремої ухвали щодосудді Новорахенгльського районного суду Кіровоградської області Краснопольської Н. Е. та її скерування до Вищої ради правосуддя відсутні, а тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 262, 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Прудивуса Миколи Анатолійовича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 15 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області та ОСОБА_2 про визнання права постійного користування земельною ділянкою, визнання недійсними та скасування рішень, визнання недійсним та скасування рішень державного реєстратора, відмовити.

В задоволенні клопотання адвоката Прудивуса Миколи Анатолійовича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , про постановлення окремої ухвали відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26.10.2021.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник