ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
іменем України

18 жовтня 2021 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі: Мазій І.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Кульчицького С.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський, про визнання протиправними та скасування рішення житлової комісії, -

встановив:

21 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до в/ч НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору КЕВ м. Володимир-Волинський, про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії.

У позовній заяві покликається на ту обставину, що проходив військову службу у Збройних Силах України. Загальна вислуга років на час його звільнення з військової служби становила понад 20 років (періоди військової служби з 30.06.1991 року по 02.05.1993 року та з 15.02.1998 року по 30.08.2018 року). Звільнений із військової служби він був на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині № 197 від 30.08.2018 року, згідно пункту 2 підпункту «к» частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту.

Крім цього зазначив, що за період служби і після звільнення він постійним чи службовим житлом не забезпечувався. Разом із членами сім`ї в кількості одна особа при військовій частині НОМЕР_1 був зарахований на квартирний облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання.

Проте дізнався, що на підставі протоколу № 12 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 07.12.2020 року та наказу командира військової частини № НОМЕР_2 від 09.12.2020 року його та членів його сім`ї було знято із вказаного обліку з усіх видів черг.

Вважає дані рішення житлової комісії та командування військової частини незаконними, а тому просить суд їх скасувати та зобов`язати відповідача поновити його зі складом сім`ї одна особа, на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов в усіх видах черг, за тим самим номером: в загальній з 02.03.2000 року, в першочерговій з 28.09.2018 року.

Ухвалою суду від 22 липня 2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідач по справі - в/ч НОМЕР_1 відзиву на позовну заяву не подав.

Ухвалою суду від 19 серпня 2021 року підготовче провадження було закрито.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечив проти задоволення позову, вважає його безпідставним, оскільки позивача звільнено у зв`язку з закінченням строку контракту, і таке формулювання підстав звільнення з військової служби не дає особам право на перебування у черзі на отримання житла.

Представник третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_4 також заперечив проти задоволення позову з тих же підстав, після дачі пояснень для подальшої участі у розгляді справи не з`явився.

Заслухавши поясненна осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах України. Загальна вислуга років на час його звільнення з військової служби становила понад 20 років (періоди військової служби з 30.06.1991 року по 02.05.1993 року та з 15.02.1998 року по 30.08.2018 року). Звільнений із військової служби він був на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині № 197 від 30.08.2018 року, згідно пункту 2 підпункту «к» частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту. Дана обставина відповідачем не заперечується та стверджується копією вказаного наказу.

Цим же наказом підтверджено, що позивач постійним або службовим житлом не забезпечувався.

Із витягу з протоколу № 12 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 07.12.2020 року та наказу командира військової частини № 1037 від 09.12.2020 року вбачається, що позивача та членів його сім`ї було знято із вказаного обліку з усіх видів черг.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 4 частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Відповідно до пункту 24 цього Порядку, військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, яка діяла на час зняття позивача з квартирного обліку) було передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Пунктом 30 вищевказаного Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

При цьому, вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 р. (справа №683/2197/18), котрий відповідно до ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин.

Більше того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» № 1357-IX від 30 березня 2021 року, який набрав чинності 23 квітня 2021 року, пункт 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» змінено та викладено у новій редакції.

За даною нормою, військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла.

На підставі ст.5 ЦК України, дана норма підлягає також застосуванню до спірних правовідносин.

Пунктом 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК УРСР визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Оскільки при зарахуванні позивача на квартирний облік на отримання житла та перебування його на квартирному обліку порушень житловою комісією та позивачем допущено не було, під час проходження військової служби та на момент звільнення перебував на обліку для поліпшення житлових умов, календарна вислуга років у Збройних Силах України становить понад 20 років, підстави, визначені законом для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов відсутні, тому суд прийшов до висновку про протиправність дій відповідача про зняття позивача з квартирного обліку та про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 265 ЦПК України, на підставі ст.40 ЖК УРСР, ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо зняття старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї одна особа, з квартирного обліку відповідно до протоколу №12 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 07 грудня 2020 року та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09 грудня 2020 року №1037.

Скасувати протокол №12 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 07 грудня 2020 року та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 09 грудня 2020 року №1037 в частині зняття старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї одна особа, з квартирного обліку.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї одна особа, на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов в усіх видах черг, за тим самим номером: в загальній з 02.03.2000 року, в першочерговій з 28.09.2018 року.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , житель АДРЕСА_1 .

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 жовтня 2021 року.

Головуючий/-/ підпис.

Суддя Володимир-Волинського
міського суду Волинської області Олександр ЛЯЩЕНКО