КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5332/20
Провадження № 2/552/1733/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2021 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Мовчан В.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості посилаючись на те, що відповідач підписав заяву № б/н від 17 квітня 2013 року, відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушує зобов`язання за кредитним договором, станом на 20 вересня 2020 року утворилась заборгованість у сумі 14 205 грн. 15 коп., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 9922 грн. 65 коп., заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 4232 грн. 50 коп., нарахована пеня у розмірі 50 грн., яку просив стягнути разом з судовими витратами.

Ухвалою суду від 10 серпня 2021 скасоване заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2021 року, справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

У судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, причина неявки невідома. У заяві про перегляд заочного рішення позовні вимоги не визнав посилаючись на пропуск позовної давності позивачем. Нараховані проценти за кредитом не ґрунтуються на умовах кредитного договору, наданому розрахунку, а тому не підлягають стягненню. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не може слугувати безспірною підставою для задоволення позовних вимог. Відсутні первинні бухгалтерські документи, які є належним доказами щодо заявленої до стягнення заборгованості. Позивачем не враховані всі проведені відповідачем проплати в рахунок погашення боргу, а тому заборгованість в сумі 9 922,65 грн. відсутня. Не пілягає стягненню з відповідача неустойка у вигляді штрафу оскільки є безпідставною. Позивачем не надано доказів отримання відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, банківської картки, переказу грошових коштів.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Судом установлено, що на підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору та досягнення згоди щодо істотних умов цього договору, позивачем надано до суду

завірену анкету - заяву відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 17 квітня 2013 року.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на відповідача: 17.04.2013 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 8000 грн., 17.04.2013 року зменшено до 300 грн., 17.10.2016 року зменшено до 0 грн., 20.10.2016 року збільшено до 8000 грн., 21.03.2019 року - зменшено кредитний ліміт до 0 грн.

Відповідачу видано картку № НОМЕР_1 , строк дії якої - до лютого 2017 року, що підтверджується довідкою КБ «ПриватБанк», 16.02.2017 року видано картку № НОМЕР_2 зі строком дії до липгя 2020 року.

Згідно з наданим банком розрахунком станом на 20 вересня 2020 року утворилась заборгованість у сумі 14 205 грн. 15 коп., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 9922 грн. 65 коп., заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 4232 грн. 50 коп., нарахована пеня у розмірі 50 грн.

Із матеріалів справи не вбачається яку карту було отримано відповідачем, оскільки анкета-заява не містить відповідної позначки, тому посилання на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» безпідставні.

Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Ч. 2 цієї статті встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема відсотки та пеню.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17 квітня 2013 року, посилався на «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи Банку», які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/pages/70/, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Витяг з Умов і правил розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин ( 17 квітня 2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (13 листопада 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін щодо нараховання штрафних санкцій, а саме пені, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 17 квітня 2013 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді відсотківта пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, яка в силу ст. 263 ЦПК України повинна бути врахована при застосуванні судами аналогічних норм права.

Враховуючи, що заява - анкета позичальника, яка підписана відповідачем не містить визначену відсоткову ставку за користування кредитом, порядок нарахування пені,тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банкуУкраїни від 18 червня 2003 року № 254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року.

У підтвердження заявлених вимог Банк надав суду виписку по рахунку відповідача (а.с.50-55), якою підтверджується видача коштів за укладеним договором.

Достовірність відомостей, зазначених у виписці по рахунку, у довідках про зміну кредитного ліміту, відповідачем не спростовано.

Проаналізувавши дані, що містяться у виписці по рахунку, судом встановлено, що за період з 17 квітня 2013 року по 01 березня 2020 року ОСОБА_1 використано 26 307 грн. 84 коп. кредитних коштів і повернуто на картковий рахунок 37 480 грн. 94 коп.

У позовній заяві заборгованість нарахована станом на 20 вересня 2020 року, проте матеріали справи не містять виписки по рахунку станом на 20 вересня 2020 року.

Оскільки позвачем суду не надано належних і допустимих доказів того, що сторонами договору узгоджені у встановлений законом спосіб питання нарахування і сплати відсотків за користування кредитними коштами, то усі кошти, які внесені боржником на картковий рахунок, слід вважати такими, внесені у рахунок погашення тіла кредита.

Так як боржник вніс на картковий рахунок коштів на 11 173 грн. 10 коп більше, ніж витратив, то у задоволенні вимог позивача про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредита слід відмовити саме з таких підстав.

Приймаючи до уваги, що суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог саме з зазначених підстав, тому заперечення відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності судом не приймаються, з вищезазанчених підстав. Крім того, такий строк позивачем не пропущений.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 263- 265, 268тЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк (місце знаходження: 01001 м. Київ вул. Грушевського, буд. 1-Д, ідентифікаційний код в ).

Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_3 ).

Головуючий Ж.В. Кузіна