Провадження № 2/127/4607/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Поляруш І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.08.2018 сторони зареєстрували шлюб у відділі запису актів цивільного стану адміністрації м. Твері, Тверської області, Росія, серія НОМЕР_1 . В період шлюбу у них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем. На теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 21.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату час, та місце повідомлялася належним чином, до суду подала заяву з проханням справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час, та місце повідомлявся належним чином, до суду подав заяву з проханням справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнав.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.08.2018, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4).

В період шлюбу у позивача та відповідача народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 23).

Сторони проживають на території України на законних підставах, хоча є громадянами інших країн (а.с. 18,20).

Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Згідно п. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що якщо подружжя є громадянами різних держав, і на час розірвання шлюбу обидві сторони продовжують проживати на її території, тому розірвання шлюбу слід проводити за законодавством України.

Згідно статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

На підставі викладеного та враховуючи, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, зі своєї сторони позивач не має наміру зберегти шлюб, вважає, що примирення між сторонами не можливе, скористалась своїм правом та звернувся до суду з даним позовом, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.

Оскільки позивач не надав до суду підтверджень про надання їй правничих послуг, суд доходить до висновку, що вимоги в цій частині слід залишити без задоволення.

Тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 908 грн судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 55, 56, 110 СК України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 зареєстрований 29.08.2018 у відділі запису актів цивільного стану адміністрації м. Твері, Тверської області, Росія, актовий запис №1068.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн. понесених судових витрат.

Прізвище позивача ОСОБА_1 залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складено 28.10.2021

Суддя: