Справа № 237/1891/21
Провадження № 2/237/1000/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.21 року м. Курахове

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мар`їнського районного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" про відшкодування моральної шкоди,спричиненої в результаті пошкодження здоров`я,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» про відшкодування моральної шкоди,спричиненої в результаті пошкодження здоров`я.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що починаючи з 2003 року позивач працював на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» прохідником. Наказом №67-к від 28. 04.2020 року його звільнено внаслідок невідповідності виконуваній роботі за станом здоров`я. Зазначає, що робота на шахті являє собою джерело підвищеної небезпеки. Це робота з особливими природними, географічними умовами. Умовами підвищеного ризику для здоров`я, яка пов`язана з шкідливими тяжкими та небезпечними умовами праці. Саме в таких умовах працював позивач. За останні роки позивач почав відчувати погіршення стану свого здоров`я, час від часу став виникати біль у спині, тому позивач вимушений був почати звертатись до лікарів. В останній період позивач неодноразово проходив стаціонарне лікування. 27.10.2020 року за результатами обстеження в «Інституті медицини праці ім.. Ю.І. Кундієва Національної Академії Медичних Наук України», позивачу було встановлено діагноз хронічна поперекова-крижова Радикулопатія L5,S1 ліворуч в стадії загострення з вираженим статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним стійким больовим синдромами. Причиною виникнення професійного захворювання явилось дія несприятливих виробничих факторів ( робоча поза: фіксована та вимушена, вимушені нахили тулуба, несприятливий мікроклімат), параметри яких перевищували допустимі величини; стаж в шкідливих умовах праці - 16 років 6 місяців. За результати обстеження 06.01.2021 року в обласному центрі медико-соціальних експертиз м. Краматорськ позивачу вперше за професійним захворюванням було встановлено ступінь втрати працездатності в розмірі 50 %, а саме: хронічна попереково-крижова Радикулопатія в стадії загострення. За результатами обстеження визнано інвалідом третьої групи безстроково та визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування за професійним захворюванням, санаторне-курортне лікування.

Наявні у позивача наслідки професійного захворювання приводять до тяжких фізичних і моральних страждань, порушились нормальні життєві зв`язки позивача, життєва діяльність останнього обмежена. На теперішній час ОСОБА_1 має достатньо серйозні порушення здоров`я, внаслідок чого останній вимушений значний час витрачати на відвідування лікувальних закладів, проходження лікування, систематичні обстеження та консультації спеціалістів.

Враховуючи вказані обставини позивач просить стягнути з ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на його користь 80000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди.

Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, згідно з яким відповідач частково визнає позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме, просить суд зменшити розмір відшкодування до загального рівня, який склався у судовій практиці, оскільки згідно узагальненого аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди роботодавцем завданої робітнику у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, так сума стягнення за кожні 10% втрати працездатності складає по 3000,00 гривень. Окрім того, просив суд справу розглядати за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 14 жовтня 2003 року по 27 квітня 2020 року працював на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 від 08 серпня 1978 року.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 092103 від 06 січня 2021 року та довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №851908 від 06 січня 2021 року ОСОБА_1 встановлено первинно 50 % втрати професійної працездатності за наслідками хронічного професійного захворювання, а також встановлено ІІІ групу інвалідності.

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 13.11.2020 року професійне захворювання ОСОБА_1 хронічна поперекова-крижова Радикулопатія L5,S1 ліворуч в стадії загострення з вираженим статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним стійким больовим синдромами виникло внаслідок: систематичного виконання робіт з перевищенням допустимих значень показників факторів виробничого середовища та трудового процесу, недосконалість технологічного процесу, фізичне навантаження, робоча поза, вимушені нахили тулубу.

Відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного захворювання №36/898 від 27 жовтня 2020 року, виписки №888 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 встановлено діагноз: хронічна поперекова-крижова Радикулопатія L5,S1 ліворуч в стадії загострення з вираженим статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним стійким больовим синдромами.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок недосконалості умов праці на виробництві, пошкоджено здоров`я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП.

Також, встановлено, що відповідач не заперечує проти того, що позивач отримав професійне захворювання, травму та втрату професійної працездатності під час нещасного випадку, який стався за час роботи на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», також не заперечує проти причин втрати працездатності.

Вирішуючи питання щодо суми відшкодування матеріальної шкоди суд, враховує вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач в обґрунтуванні свого позову зазначає, що моральна шкода обумовлена погіршенням життєвих умов, хвороба порушує нормальні життєві зв`язки, життєдіяльність позивача обмежена, у останнього змінився звичайний спосіб життя, однак ОСОБА_2 не конкретизує в чому саме виразились погіршення його життєвих умов, способу життя та порушення життєвих зв`язків.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» на користь позивача ОСОБА_1 в порядку відшкодування моральної шкоди 20000,00 (двадцять тисяч) гривень, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23,1167,1168 ЦК України, ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 141, 247, 258, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" про відшкодування моральної шкоди,спричиненої в результаті пошкодження здоров`я - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» на користь ОСОБА_1 , уродженця м. Красногорівка Мар`їнського району Донецької області, РНОКПП НОМЕР_2 , одноразово, 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням.

Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» на користь держави судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійки.

В задоволенні іншої частини вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. М. Ліпчанський

Дата документу 25.10.21 року