Справа № 521/575/21
Провадження № 2/521/2208/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання - Манюк Д.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом зняття арешту з майна.

В обгрунтування своїх позовних вимог, позивач посилалась на те, що вона є власником 3/5 від 583/1000 частин квартири 1 спільного заселення, яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вказала позивач, згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на 583/3000 частин квартири АДРЕСА_2 , що належала на праві власності ОСОБА_4 , Постановою АА № 255939 від 13.12.2004 року, Першого відділу ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси від 13.12.2004 року накладений арешт (реєстраційний номер обтяження № 1568462).

ОСОБА_1 вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , боржник за виконавчим провадженням, помер.

Позивач вказує, що при зверненні до Першого відділу державної виконавчої служби Малиновського району м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про зняття арешту з майна, відповідач повідомив, що матеріали виконавчого провадження, за яким був накладений арешт на майно боржника ОСОБА_4 , знищені за закінченням строку терміну зберігання, вирішення такого питання не являється можливим.

Також, позивач стверджує, що арешт, який накладений на 583/3000 частин квартири АДРЕСА_2 , що належала на праві власності ОСОБА_4 , Постановою АА № 255939 від 13.12.2004 року, Першого відділу ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси, від 13.12.2004 року, накладений арешт (реєстраційний номер обтяження № 1568462) - є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки дане майно, згідно рішення Малиновського районного суду міста Одеси по справі № 1519/2-3929/11, від 18 лютого 2011 року, належить на праві власності позивачу. Зазначений арешт є перешкодою для реєстрації права власності позивача на спірне майно, згідно рішення Малиновського районного суду міста, від 18 лютого 2011 року.

Крім того, як вказала позивач, рішення суду, за яким було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на спірне майно, - виконано.

Враховуючи викладене, позивач вказала, що наявність арешту, унеможливлює володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з позовом.

Позивач у судове засідання не з`явилась, до суду її представник надала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а. с. 73).

Представник відповідача - Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 67).

Окрім того, на адресу суду надійшов відзив представника відповідача, в якому той заперечував проти викладених в позовній заяві обставин.

Так, представник вказав, що оскільки державним реєстратором обтяження майна Сидоренко О.В. була Малиновська державна нотаріальна контора у м. Одесі, а тому встановити особу стягувача в інтересах якого був накладений арешт можливо отримавши копію постанови в Одеському державному нотаріальному архіві.

Крім того, представник відповідача вказав, що поданий позивачем позов пред`явлено до неналежного відповідача, яким у даному випадку повинен бути стягувач у виконавчому провадженні, в інтересах якого було накладено арешт на майно.

Враховуючи викладене, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а. с. 68, 70), будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи до суду не надали.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку.

На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 17 листопада 1995 року, зареєстрованого за № 3-7223, позивачу - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (на теперішній час ОСОБА_6 ), ОСОБА_8 (на теперішній час ОСОБА_8 ) належали на праві спільної сумісної власності 583/1000 частини квартири АДРЕСА_2 (а. с. 10).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі 02 липня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-431, спадкова справа 494/2020, позивачу після смерті батька ОСОБА_5 належить 583/5000 частин квартири АДРЕСА_2 (а. с. 12).

На підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси, від 18 лютого 2011 року по справі № 1519/2-3929/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна (а. с. 9):

-за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/5 від 583/1000 частин квартири АДРЕСА_2 в порядку визначення часток в спільному майні;

-за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/5 від 583/1000 частин квартири АДРЕСА_2 в порядку поділу майна подружжя;

-припинено право власності ОСОБА_4 на 1/5 від 583/1000 частин квартири АДРЕСА_2 в порядку поділу майна подружжя;

-встановлено порядок виконання рішення, згідно з яким це рішення є підставою для реєстрації права власності на 2/5 частини від 583/1000 частин квартири АДРЕСА_2 .

Тобто, зі змісту викладеного, судом встановлено, що наразі позивач, ОСОБА_1 , є власником 3/5 від 583/1000 частин квартири АДРЕСА_2 , в тому числі і на 583/1000 частин квартири, яка належала ОСОБА_4 .

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на 583/3000 частин квартири АДРЕСА_2 , що належала на праві власності ОСОБА_4 , на виконання Постанови АА № 255939 від 13.12.2004 року, Першого відділу ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси від 13.12.2004 року накладений арешт (реєстраційний номер обтяження № 1568462) (а. с. 6).

Відповідно до постанови Малиновського районного суду м. Одеси, від 17.03.1997 року, на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_4 було стягнуто аліменти на утримання дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 57).

Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, від 13.12.2004 року, на виконання виконавчого листа № 2-652/97, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 28.02.2001 року, державним виконавцем відділу ДВС Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, який на даний час реорганізовано у Перший Малиновський ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса), була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_10 , а саме на 583/3000 частин квартири АДРЕСА_2 , та було заборонено здійснювати відчуження майна, а саме що належить на праві власності ОСОБА_10 , а саме на 583/3000 частин квартири АДРЕСА_2 (а. с. 40).

Згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , від 09.11.2018 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 боржник за виконавчим провадженням - ОСОБА_4 помер, про що ІНФОРМАЦІЯ_3 Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства Республіки Крим складено відповідний актовий запис № 3371 (а. с. 23).

Зі змісту відповіді Першого відділу державної виконавчої служби Малиновського району м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 32478, від 01.10.2020 року, вбачається, що згідно відомостей АВП станом на 01.10.2020 року на примусовому виконанні в Першому відділі державної виконавчої служби Малиновського району м. Одеси виконавчі документи, де боржником зазначений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не перебувають (а. с. 18).

Також, згідно зазначеної відповіді, матеріали виконавчого провадження, в якому був накладений арешт на майно боржника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знищені за закінченням строку терміну зберігання, вирішити питання про зняття арешт з нерухомого майна, що належить ОСОБА_4 - не уявляється можливим.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як зазначено в Постанові ВСУ, від 16.11.2016 року, у справі № 6-709цс16, згідно з положенням статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, враховуючи те, що наявність арешту, накладеного Постановою АА № 255939 від 13.12.2004 року Першого відділу ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси, який на даний час реорганізовано у Перший Малиновський ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, порушує права ОСОБА_1 , оскільки унеможливлюється реалізація останньою прав власника щодо реєстрації права власності, а тому суд приходить до висновку, що обставини, якими позивач доводить свої вимоги про зняття арешту з майна знайшли підтвердження в ході судового розгляду, так як підтверджуються відповідними доказами, дослідженими в судовому засіданні, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 317, 321, 391 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 12, 13, 81, 223, 259, 264, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом зняття арешту з майна, задовольнити.

Скасувати арешт на 583/3000 частин квартири АДРЕСА_3 , що належала на праві власності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер обтяження 1568462, накладений постановою АА № 255939 Першого відділу ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси, від 13.12.2004 року.

Рішення суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук