Номер провадження: 22-ц/813/4410/21
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Тищенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. Відповідно останньої редакції позивача від 22.09.2020 року про зміну предмету позову та зменшення позовних вимог (том 1 а. с. 209-213), позивач просила:

- припинити право спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_1 та на автомобіль марки Nissan, модель Almera, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , залишивши їх у одноособовій власності позивача;

- виділити позивачу 39/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до розрахунку різниці у розмірі рівної частки у спільному майні подружжя;

- виділити відповідачу 61/100 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до розрахунку розміру рівної частки у спільному майні подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що під час шлюбу сторонами було придбано спільне майно на загальну суму 5 745 524,25 гривень, відповідно експертного дослідження № 21/19 від 21.02.2020 року, що складається з житлового будинку АДРЕСА_2 , вартістю 4 683 000 грн.; квартири АДРЕСА_1 , вартістю 970 400 грн. та автомобіля марки Nissan, модель Almera, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , вартістю 92 124,25 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2019 року шлюб між сторонами розірвано. На теперішній час сторони разом з дітьми проживають в будинку АДРЕСА_2 . Квартиру відповідач займає під офіс. Згоди на продаж будинку не надає. Вирішити питання щодо поділу майна у поза судовому порядку не можливо, у зв`язку з чим позивач звернулася з цим позовом до суду. При поділі майна просила врахувати 2 дітей, які перебувають на її утриманні.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено. Припинено право спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_1 , та автомобіль марки NISSAN, модель ALMERA, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , залишивши у одноособовій власності ОСОБА_2 : квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки NISSAN, модель ALMERA, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 . Поділено житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та виділено: ОСОБА_2 39/100 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до розрахунку різниці у розмірі рівної частки у спільному майні подружжя; ОСОБА_1 61/100 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до розрахунку розміру рівної частки у спільному майні подружжя. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 5763,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по проведенню автотоварознавчої експертизи по справі у розмірі 3014 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 11 600,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Будучи в розумінні ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, ОСОБА_1 в судове засідання до Одеського апеляційного суду не з`явився, подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його присутності.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов, припиняючи в порядку поділу спільного майна подружжя право спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки NISSAN, модель ALMERA, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 із залишенням у одноособовій власності ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 та автомобілю марки NISSAN, модель ALMERA, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , та виділяючи в порядку поділу житлового будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_2 39/100 часток, а ОСОБА_1 61/100 часток цього житлового будинку, відповідно до розрахунку розміру рівної частки у спільному майні подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що:

- такий варіант поділу спільного майна, запропонований позивачем є обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам сторін і нормам застосованого законодавства, направлений на захист прав не тільки позивача, а і двох дітей сторін, які залишаються проживати з матір`ю, яка не ставить питання про збільшення її частки в майні, сторони і в подальшому не будуть позбавлені можливості реалізувати спільний намір продати житловий будинок та поділити кошти між ними згідно до часток власності;

- сторонами не ставиться питання щодо виділу часток в натурі, а лише заявляються вимоги про поділ майна певним чином, виходячи з принципу рівності часток подружжя та частки у будинку, виходячи з вартості Ѕ від спільного майна подружжя;

- встановлені у справі обставини свідчать про неможливість спільного проживання сторін;

- протягом тривалого судового процесу спільне бажання сторін щодо продажу одного із об`єктів майна та поділу між ними коштів не було реалізоване, так як відповідач лише декларував, що надає згоду на продаж, але не створював умов та реальних кроків для здійснення його згоди. Діючий варіант користування майном, при якому квартира використовується як офіс, та автомобіль для здійснення підприємницької діяльності, влаштовує тільки одного відповідача, який зміну цільового призначення об`єкту нерухомості житлової квартири на нежитловий офіс не провів, належних доказів з даного питання суду не надав;

- висновком експерта №21/19 судової оціночно-будівельної експертизи від 21.02.2020 року визначена ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_2 у розмирі 4 683 000,00 грн. /чотири мільйони шістсот вісімдесят три тисячі гривень 00 копійок/; квартири АДРЕСА_1 у розмірі 970 400,00 грн. /дев`ятсот сімдесят тисяч чотириста гривень 00 копійок/ та висновок експерта № 19-6949 автотоварознавчої експертизи від 31.03.2020 року, яким визначена ринкова вартість автомобілю марки NISSAN, модель ALMERA, 2004 року випуску, держ. номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 у розмирі 92 124,25 грн. /дев`яносто дві тисячі сто двадцять чотири гривні 25 копійок/ , що не оспорюється сторонами;

- відповідь-розрахунок часток № 55/09 від 21 вересня 2020 року, складена інженером з інвентаризації нерухомого майна, хоч і заперечується відповідачем, проте будь-яких доказів заперечень суду не надано.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, що:

- ОСОБА_2 та ОСОБА_1 24.02.2002 року уклали шлюб, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадського стану Одеського обласного управління юстиції, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 24.02.2002 року, актовий запис в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу від 24.02.2002 року №141;

- відповідно до Договору купівлі-продажу від 16.02.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Образцовою Т.А., зареєстрованого в реєстрі за № 258 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 16.02.2015 року, номер запису про право власності: 8741697, ОСОБА_2 належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який складається в цілому з житлового будинку під літ «Д» загальною площею 231,5 кв.м., в тому числі житловою площею 78,9 кв.м., огорожі №1-7, мостіння І / т. 1 а.с.10-11/;

- згідно з експертним дослідженням № 21/19 від 21 лютого 2020 року вартість житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , складає 4 683 000,00 грн. /чотири мільйони шістсот вісімдесят три тисячі гривень 00 копійок / /т. 1 а.с.105-134/;

- відповідно до Договору купівлі-продажу від 27.03.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шевиріною А.О., зареєстрованого в реєстрі за № 458 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 28.04.2010 року, номер запису про право власності: 11641582, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить у рівних частках квартира АДРЕСА_1 / /т. 1 а.с.12/;

- згідно з експертним дослідженням № 21/19 від 21 лютого 2020 року вартість квартири АДРЕСА_1 складає 970 400,00 грн. /дев`ятсот сімдесят тисяч чотириста гривень 00 копійок / /т. 1 а.с.105-134/;

- відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 14.12.2007 року ОСОБА_1 належить автомобіль марки NISSAN, модель ALMERA, 2004 року випуску, держ. номер НОМЕР_1 , номер шассі НОМЕР_5 /;

- згідно з експертним дослідженням № 19-6949 від 31.03.2020 року вартість транспортного засобу марки NISSAN, модель ALMERA, 2004 року випуску, держ. номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 складає 92 124,25 грн. /дев`яносто дві тисячі сто двадцять чотири гривні 25 копійок/ /т. 1 а.с. 96-103/;

- позивачем до суду надано відповідь-розрахунок часток № 55/09 від 21.09.2020 року, складена інженером з інвентаризації нерухомого майна, якою розрахована різниця у розмірі рівної частки у спільному майні подружжя, щодо поділу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 /т. 1 а.с.217-218/.

Встановивши зазначені вище обставини, суд першої інстанції набув вірного висновку, що спірне майно - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , розташована за адресою: АДРЕСА_4 , та автомобіль NISSAN ALMERA, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , набуте сторонами в період шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, звернувши при цьому увагу, шо це сторонами не оспорюється.

Також суд вірно зазначив, що висновки експертних досліджень щодо визначеної дійсної ціни спірного майна, сторонами не оспорюються.

Разом з тим представлений позивачем розрахунок часток № 55/09 від 21.09.2020 року, складений інженером з інвентаризації нерухомого майна, яким розрахована різниця у розмірі рівної частки у спільному майні подружжя, щодо поділу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідачем заперечується без надання будь-яких доказів, щоб ставили під сумнів цей розрахунок.

Розрахунок часток № 55/09 від 21.09.2020 року з визначенням різниці у розмірі рівної частки у спільному майні подружжя щодо поділу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , використаний позивачем для зміни позовних вимог з приведенням способу поділу майна у відповідність до даного розрахунку часток.

Тобто в остаточній редакції заявлених вимог позивач просила поділити спільне майно, виходячи з рівності часток сторін у спільному майні, та виділити їй в одноособову власність квартиру АДРЕСА_1 , вартістю 970 400,00 грн., та автомобіль марки Nissan, модель Almera, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1 , вартістю 92 124,25 грн., а всього на суму 1 062 524,25 грн., врахувавши вартість частки відповідача в цьому майні (531 262,12 грн.) при поділі житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом збільшення частки відповідача в цьому майні на розмір частки, яка відповідає вартості 531 262,12 грн., тобто 39/100 часток виділити у власність позивача та 61/100 часток - відповідачу.

Уточнений таким чином позов був задоволений судом у повному обсязі як такий, що відповідає інтересам сторін і нормам застосованого законодавства, направлений на захист прав не тільки позивача, а і двох дітей сторін, які залишаються проживати з матір`ю, яка не ставить питання про відступ від засад рівності часток подружжя при поділі спільного майна.

Колегія суддів виходить з такого.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, слід застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Після визначення ринкової дійсної ціни майна уточнені вимоги позивача спрямовані на можливості отримання частини самостійного майна в одноособову власність (квартира, яка використовувалася під робочий офіс відповідача, який зареєстрований як ФОП, та автомобіль, який знаходився і знаходиться у користуванні відповідача), та компенсації відповідачу вартості його частки в цьому майні за рахунок відступу від рівності часток в іншому більш коштовному об`єкті нерухомості житловому будинку через зменшення частки позивача і відповідно збільшення частки відповідача на розмір, який відповідає 531 262,12 грн. вартості частки відповідача у майні, яке виділено в одноособову власність позивача.

Враховуючи наведене, вбачається, що позивач не заінтересована у здійсненні грошової компенсації відповідачу у разі поділу майна в одноособову власність сторін без визначення часток з урахуванням різниці між вартістю жилого будинку квартири і автомобіля.

В свою чергу відповідач намагався залишити за собою право власності на квартиру АДРЕСА_1 вартістю 970 400,00 грн. та автомобіль марки Nissan, модель Almera, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1 вартістю 92 124,25 грн., а всього на суму 1 062 524, 25 грн., врахувавши вартість частки відповідача в цьому майні (531 262,12 грн.) при поділі грошових коштів за продаж житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 із розрахунку 61,35 % часток виділити у власність позивача та 38,65% часток - відповідачу.

Тобто кожна із сторін бажала отримати в одноособову власність квартиру та автомобіль і компенсувати іншій стороні вартість частки у цьому майні за рахунок відступу від рівності часток у будинку, не заперечуючи при цьому від продажу цього будинку.

В якості іншого варіанту відповідач вказував, що він готовий в порядку ст. 190 СК України за відповідним договором передати право на належну йому частку у спірному будинку дітям або позивачці для вирішення питання про припинення сплати аліментів. Якщо позивач на таку пропозицію не погоджується, він не відмовляється і надалі сплачувати аліменти, але тоді вирішувати питання про поділ виходячи з рівності часток подружжя і врахуванням їхніх інтересів.

Колегія суддів наголошує, що нерівність становища не може вимірюватися лише тільки грошовим еквівалентом і обмежуватися виключно формальною рівністю ідеальних часток у майні без врахування сукупності факторів інтересів обох сторін.

Так, з матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль знаходиться у фактичному користуванні відповідача, а спірна квартира використовувалась відповідачем під офісне приміщення майстерні, де здійснюється ремонт обчислювальної техніки.

Враховуючи, що кожна із сторін заінтересована у виділі в одноособову власність квартири та автомобілю з подальшою компенсацією іншій стороні вартості частки у цьому майні за рахунок відступу від рівності ідеальних часток у будинку, колегія суддів не погоджується з варіантом поділу, який визначений позивачем в уточненому позові і який повністю взятий районним судом за основу, як найбільше оптимальний.

Колегія суддів звертає увагу, що такий варіант не відображає балансу інтересів обох сторін за рахунок неналежного врахування інтересів відповідача, хоча формально даний варіант поділу майна подружжя декларований позивачем і прийнятий судом саме виходячи з рівності часток обох сторін.

Враховуючи, що жоден із подружжя був проти грошової компенсації щодо належної йому частки у квартирі, а щодо поділу будинку жоден із подружжя не вніс відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, у суду першої інстанції не було підстав для визнання одноособового права власності на квартиру за позивачем і відступу від рівності часток при поділі будинку в якості компенсації за частку відповідача у квартирі.

Враховуючи наведене, рішення суду в цій частині не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про визнання в порядку поділу ідеальних часток подружжя в квартирі АДРЕСА_1 вартістю 970 400,00 грн. та житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , із залишенням цього нерухомого майна у їх спільній частковій власності (по 1/2 частині за кожним).

Що стосується поділу автомобілю, то колегія суддів виходить з такого.

Оскільки сторони не заперечували, що автомобіль марки Nissan, модель Almera, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1 , придбаний у шлюбі сторін, є об`єктом спільної сумісної власності, яким постійно фактично користувався і користується відповідач, і не заперечували проти визначеної дійсної ринкової вартості автомобілю - 92 124,25 грн., колегія суддів вважає за доцільне та розумне в порядку поділу майна подружжя виділити у власність ОСОБА_1 даний автомобіль та стягнути з нього на користь ОСОБА_2 46 062 грн. 13 коп. в рахунок компенсації вартості 1/2 частини автомобіля.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення, згідно з яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково; в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя виділити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , за кожним; в порядку поділу майна подружжя виділити у власність ОСОБА_1 автомобіль марки «NISSAN», модель ALMERA, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 46 062 грн. 13 коп. в рахунок компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки «NISSAN», модель ALMERA, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ; у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

У відповідності до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Внаслідок нового судового рішення позовні вимоги задоволені частково, виходячи з рівності часток сторін.

Позивачем фактично сплачено в районному та апеляційному суді: 768,4 грн. та 5763 грн. судовий збір, 3014 грн. витрати на експертизу, 11600 грн. - витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції та 4 000 грн. на правничу допомогу в апеляційному суді, а всього - 25 145 грн. 40 коп.

Відповідачем сплачено 3 644 грн. та 12121 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 15 765 грн.

Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 25145,40/2=12 572, грн. 70 коп., а з позивача на користь відповідача 15765/2= 7 882 грн. 50 коп.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи наведене з відповідача на користь позивача слід стягнути різницю між 12 572, грн. 70 коп. та 7 882 грн. 50 коп., тобто 4 690 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя виділити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , за кожним.

В порядку поділу майна подружжя виділити у власність ОСОБА_1 автомобіль марки «NISSAN», модель ALMERA, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 46 062 грн. 13 коп. в рахунок компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки «NISSAN», модель ALMERA, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

В порядку перерозподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у загальному розмірі 4 690,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 29.10.2021 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

С.О. Погорєлова