Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.10.2021 Справа №607/19199/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Безручко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернулось в суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором CL-109448 від 10.05.2018 року, в розмірі 114 652,93 грн. та 2 102,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 02.09.2018 року між Акціонерним товариством «Кредобанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № СL-109448, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 100 000,00 грн. Відповідно до п. 1 Договору позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним Договором. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, проте, всупереч умов кредитного договору, позичальник не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення заборгованості. 20 червня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Акціонерним товариством «Кредобанк» було укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №06/19-2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором СL-109448 від 10 травня 2018 року, перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Відтак, до позивача, який є правонаступником зазначеного банку перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.11.2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач ОСОБА_1 надав суду відзив на позовну заяву у якому вказує на те, 20.06.2019 року між ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «КредоБанк» укладений договір Факторингу №06/19-2 про відступлення прав грошової вимоги. Вважає, що у позовній заяві відсутній будь-який обґрунтований розрахунок боргу. Зазначено лише основний борг за кредитом 90 016,58 грн. та нараховані проценти в розмірі 24 636,35 грн. Вважає, що розмір заборгованості та відсотки нараховані не обґрунтовано. Позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному в позовній заяві. Виконаний позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом, який доводить обґрунтованість вимог. Позивачем не надано первинних документів документальних підтверджень (заяви на видачу готівки, меморіальних документів) надання та перерахування кредитних коштів, оформлених відповідно до постанов правління НБУ №254 від 1806.2003 р. та №174 від 01.06.2011 р., відсутні документи бухгалтерського обліку (виписки) банку, які відображають облік здійснених операцій за певний період за договором, інші невідповідності умовам договору. Зазначає, що нарахування розміру заборгованості, яку просить стягнути позивач з відповідача, повинно бути доведено сукупністю доказів, у тому числі розрахунок заборгованості повинен містити складові його формування: розмір заборгованості по процентах, розмір заборгованості за комісією та саме за яку та розмір основної суми боргу, з чого вони складаються, як виникли, тощо, однак цього позивачем не зроблено, розгорнутий розрахунок заборгованості позивачем не надано, доказів неможливості проведення позивачем розрахунку заборгованості, яку він просить стягнути з відповідача не надано. Відповідач вважає, що наданий позивачем розрахунок боргу не є достовірним доказом, відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України, щодо достатності та достовірності. Зазначена позивачем у позовній заяві сума заборгованості за кредитним договором є неналежним доказом існування кредитної заборгованості відповідача перед позивачем у загальному розмірі 114 652, 93 грн., а тому не може братися судом за основу, враховуючи також і приписи ст. 78 ЦПК України.

Позивач відповіді на відзив не подавав.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає та проти їх задоволення заперечує.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив.

10 травня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № СL-109448, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 100 000,00 грн., строк кредитування складає 60 місяців, терміном до 09 травня 2023 року.
Відповідно до п. 1 кредитного договору, позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому Договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Договором.
Згідно з п. 6.3 кредитного договору, повернення суми кредиту, здійснюється щомісячно разом із процентами за користування кредитом, у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу (розмір якого визначається п. 6.2 Кредитного договору).
Пунктом 6.2 договору визначено, що позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до Графіку платежів. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 4 616 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладання кредитного договору.
Відповідач не виконав умови за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка, станом на 02.11.2020 року складає 114 652,93 грн., з яких: 90 016,58 грн. основний борг за кредитним договором; 24 636,35 грн. проценти, нараховані на суму боргу.
Відповідач ОСОБА_1 доказів, які б підтверджували неправильність визначення вказаної суми боргу позивачем суду не надав.

20 червня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Акціонерним товариством «Кредобанк» було укладено договір факторингу №06/19-2 із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №СL-109448 від 10 травня 2018 року, перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».
Згідно витягу з додатку №1 до Договору Факторингу №06/19-2 із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, загальна сума заборгованості відповідача становить 114 652,93 грн.
Даними виписки про рух коштів АТ «Кредо банк» від 30.07.2021 року №52-8302бт/21 витребуваних судом за клопотанням позивача, підтверджено розмір нарахованого позивачу боргу за кредитним договором № СL-109448 від 10 травня 2018 року, що спростовує твердження позивача про безпідставність розрахунку заборгованості за ним. Крім цього, даними виписки підтверджено здійснення операцій за період з 10.05.2018 року по 20.06.2019 року за договором.
За положеннями статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.

У відповідності до статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Дійсність укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Акціонерним товариством «Кредобанк» договору відповідачем не оспорювалось, тобто він є чинним, а наявні у позивача кредитний договір, реєстр боржників від 20 червня 2019 року, свідчать про те, що до позивача перейшли всі права вимоги замість первісного кредитора.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Суд оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, а також матеріали справи, вважає, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, а тому приходить до висновку, що заявлений позов базується на вимогах закону, є повністю обґрунтованим, а тому і підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.
Відповідач ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії учасника бойових дій № НОМЕР_1 , виданого 25 лютого 2021 року Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 має статус учасника бойових дій, відтак відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «По судовий збір», відноситься до переліку осіб, які звільнені від його сплати.
За таких обставин суд вважає що Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» слід компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 2 102,00 гривні сплаченого ним судового збору при зверненні до суду, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог .
На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованість за кредитним договором № CL-109448 від 10.05.2018 року в розмірі 114 652 (сто чотирнадцять тисяч шістсот п`ятдесят дві) грн. 93 коп.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», місцезнаходження: м. Київ вул. Авіаконструктора І.Сікорського, 8, 04112; .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 .

Головуючий суддяВ. В. Ромазан