ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7791/21 Справа № 204/8203/20 Суддя у 1-й інстанції - Приваліхіна А.І. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого- судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2021 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі АТ КБ ПриватБанк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що між АТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 07 червня 2016 року було укладено договір б/н, відповідно до умов якого, остання отримала грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Зазначали, що ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею і банком договір, про що свідчить її підпис у заяві.

Вказували, що відповідно до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору відповідач надала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку, у зв`язку з чим в подальшому кредитний ліміт було збільшено до 5 000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 допустила значне порушення взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 14 жовтня 2020 року виникла заборгованість у загальному розмірі 20 138,39 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 14 015,51 грн.; заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України та пені в розмірі 3 198,81 грн., та які банк просив суд стягнути на свою користь.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2021 року в задоволенні позову АТ КБ ПриватБанк відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов банку задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, відмовляючи в позові, залишив поза увагою, що відповідач 07 червня 2016 року підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, при цьому користуючись наданими банком коштами та здійснюючи погашення заборгованості, позичальник висловив згоду з формою договору та його умовами. Відсутність підпису позичальника під Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами не свідчить про неукладення договору, зважаючи на те, що вказаний договір є договором приєднання, а також той факт, що позичальником вказаний кредитний договір не оспорювався, недійсним не визнавався. Вказує, що 11 грудня 2016 року на картковий рахунок НОМЕР_1 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2 900 грн., який в подальшому було збільшено до 5 000 грн., що вбачається з довідок, наданих банком до позову. Відповідач знімав кошти з банкомату, що свідчить про отримання ним кредитної картки. Вказує, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати відсотки, зокрема на підставі статті 625 ЦК України, або відсотки за ставкою 3% річних, не беручи до уваги Умови та правила надання банківських послуг банку. Зазначає, що платіж за умовами договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума вважається простроченою. При цьому, перевищення кредитного ліміту за карткою відповідача сталося внаслідок користування послугою Миттєва розстрочка. Посилається на те, що на підтвердження наявної заборгованості банком надавалася виписка по картковому рахунку.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ ПриватБанк відповідач по справі не скористалася.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі 20 138,39 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 червня 2016 року ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву.

Відповідно до заяви, позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування та основними умовами обслуговування та кредитування, наявними в рекламному буклеті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.11).

Станом на 14 жовтня 2020 року виникла заборгованість у загальному розмірі 20 138,39 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 14 015,51 грн.; заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, нарахованої пені в розмірі 3 198,81 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ ПриватБанк, суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості позовних вимог. Зазначав, що анкета-заява містить лише персональні дані відповідачки, в той же час жодних даних про те, яку саме картку отримала відповідач, строк її дії, розмір наданого кредиту, номер карткового рахунку, дати вручення картки відповідачу, повідомлення їй пін-коду, строку дії картки саме за цим позовом не зазначено. Відсоткова ставка за користування кредитом, а також неустойка за порушення зобов`язання в анкеті-заяві від 07 червня 2016 року не зазначена. При цьому, додані до позову Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», розміщеного на сайті www.privatbank.ua, Умови та правила надання банківських послуг для АТ КБ «Приватбанк» і всіх дочірніх банків та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містять відомостей щодо того, яку саме картку видано відповідачу, а також підпису останньої, а тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Сума внесених відповідачкою грошових кошів за тілом кредиту значно перевищує заявлену позивачем суму встановленого ліміту кредиту у розмірі 5 000 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що АТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження позовних вимог було надано суду розрахунок заборгованості, виписку по рахункам та анкету-заяву, у якій зазначено лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність (а.с. 5-8,11,59-61).

В той же час, у вказаній анкеті-заяві відсутні дані про те, який тип картки виявила бажання оформити ОСОБА_1 , оскільки відповідні графи анкети-заяви пусті, зокрема строк її дії, розмір отриманого кредиту, розмір процентів за користування кредитом, погоджений сторонами тощо, в анкеті-заяви не зазначений.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та заборгованості за пенею, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та витягом з Умов

та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника)

і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

Матеріали справи не містять доказів того, що саме цей витяг

з витяг Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідач ОСОБА_1 , ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк».

Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови

та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі

№ 6-16 цс 15 і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Колегія суддів вважає, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин (07 червня 2016 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (03 грудня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції правильно виходив із того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які надав банк, відповідач розуміла, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131 цс 19.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що підписуючи анкету-заяву відповідач ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, а отже виявила згоду на укладення кредитного договору, проте Умови та Правила надання банківських послуг, витяг з тарифів банку, не містять підпису ОСОБА_1 , тому відсутні підстави вважати, що остання була ознайомлена із ними.

Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» про те, що банком надано достатньо доказів на підтвердження видачі відповідачу кредитних коштів та користування ними, а саме розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором та виписку по рахунку ОСОБА_1 , є безпідставними, оскільки жодних доказів на підтвердження отримання відповідачем картки з кредитним лімітом до суду першої інстанцій АТ КБ «ПриватБанк» не надано, що було його процесуальним обов`язком відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України.

При цьому, довідки про видачу кредитних карток та зміну умов кредитування та обслуговування картки такими доказами не є, оскільки не містять дати складання документу, підпису спеціалісту банку, який відповідає за складання відповідної довідки, печатки банку, підпису позичальника.

Крім того, звертаючись до апеляційного суду із дійсною скаргою, АТ КБ Приватбанк зазначає, що на підставі анкети-заяви від 07 червня 2016 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт саме на картковий рахунок НОМЕР_1 , що згідно позиції банку підтверджується відповідними довідками, наявними в матеріалах справи.

В той же час, досліджуючи вказані довідки у їх взаємозв`язку, а також з урахуванням виписки по картковим рахункам відповідача, колегія суддів приходить висновку, що останні містять протиріччя та є неналежними доказами видачі відповідачу карток та встановлення на них кредитного ліміту, оскільки, як вбачається з довідки про надання кредитних карток ОСОБА_1 , відповідачу було надано картки із реквізитами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_3 та НОМЕР_4 . При цьому, згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 кредитний ліміт встановлювався на картку з номером НОМЕР_5 , відкриту 29 травня 2017 року.

Аналіз вказаних довідок свідчить про те, що картка, на яку згідно довідки банку було встановлено кредитний ліміт відповідачу взагалі не видавалася, в той час як згідно виписки по картковому рахунку вбачається наявність заборгованості по картці з номером НОМЕР_5 , який не зазначений, а ні в анкеті-заяві від 07 червня 2016 року, а ні в довідках про отримані кредитні картки, та крім того, спростовується самим банком, який вказує в своїй апеляційній скарзі про встановлення на кредитну картку НОМЕР_1 .

Окремо, колегія суддів звертає увагу, що згідно дослідженої виписки по картковим рахункам вбачається, що відповідна заборгованість є результатом складення нарахувань по двом картковим рахункам одночасно, а саме НОМЕР_5 та НОМЕР_6 із нарахуванням на кожну з них відсотків за користування кредитом, процентів згідно статті 625 ЦК України, неустойки, комісії, щомісячного платежу за послугою Миттєва розстрочка.

В той же час, колегія суддів зауважує, що доказів того, що рахунок № НОМЕР_5 та НОМЕР_6 було відкрито на підставі анкети-заяви від 07 червня 2016 року, а не будь-якого іншого кредитного договору, укладеного з банком матеріали справи не містять.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять відомостей щодо укладення кредитних договорів на купівлю товарів у розстрочку та підписання сторонами кредитних договорів Миттєва розстрочка із узгодженням можливості щомісячного списання заборгованості за рахунок кредитного ліміту.

Окремо, колегія суддів зауважує, що звертаючись до суду з дійсним позовом, банк просив стягнути на свою користь заборгованість в розмірі 20 138,39 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 14 015,51 грн.; заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, нарахованої пені в розмірі 3 198,81 грн., в той же час, дослідивши банківську виписку, колегія суддів вважає заявлені вимоги безпідставними, зважаючи на те, що встановлена банком заборгованість повністю складається з відсотків за користування кредиту, процентів згідно статті 625 ЦК України, неустойки, комісії, щомісячного платежу за послугою Миттєва розстрочка.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, оскільки з дійсним позовом банк звернувся у грудні 2020 року, відомості про звернення до позичальника із заявою про дострокове погашення заборгованості відсутні, в той час як проценти згідно статті 625 ЦК України нараховані за період з січня 2020 року по березень 2020 року, підстави для нарахування та стягнення суми, нарахованої згідно статті 625 ЦК України, відсутні.

Отже, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення і, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а заочне рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк залишити без задоволення.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2021 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.