Справа № 308/2960/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванов А.П., розглянувши скаргу ОСОБА_1 до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), старший державний виконавець Хайнас Р.М. (не діє), державний виконавець Ужгородського МВ ДВС Осійська В.В., стягувач ПАТ «Дельта Банк» на постанову про відкриття виконавчого провадження,

встановив:

Адвокат Сідун О.С. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною скаргою, в якій просить визнати неправомірною та скасувати постанови Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби у виконавчому провадженні №56737796 щодо ОСОБА_1 : Постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.07.2018. Постанову про арешт майна боржника від 26.07.2018. Постанову про арешт коштів боржника від 18.12.2018. Постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 10.12.2019. Постанову про передачу виконавчого документа/провадження від 23.01.2020. Постанову про прийняття до виконання ВП від 23.01.2020.

Обґрунтовуючи заявлене, посилається на те, що 23.02.2021 скаржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу до АСВП 56737796, з якого вбачається, що в межах виконавчого провадження постановлено ряд постанов, зокрема про відкриття виконавчого провадження. Зазначає, що вказану постанову скаржник не отримував, хоча така відповідно до Закону надсилається рекомендованим поштовим відправленням. Окрім цього зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження датована 10.07.2018, а виконавчий лист виданий 18.11.2013, тобто через п`ять років з пропуском строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання. Стверджує, що в постанові зазначена адреса за якою скаржник не проживає.

30.07.2021 представником скаржника подано додаткові пояснення, в яких стверджується, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання у постанові державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу від 13.12.2015 визначено в один рік, а постанова про відкриття виконавчого провадження датована 10.07.201, тобто з пропуском строків на пред`явлення такого.

У підтвердження пред`явлення стягувачем виконавчого листа з пропуском вищевказаного строку подала копію заяви ПАТ «Дельта Банк» від 04.07.2018.

10.06.2021 Ужгородським міським відділом ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) подано відзив, в якому зазначено, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.07.2018 була надіслана сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією, однак строк зберігання Реєстру на відправлену кореспонденцію становить один рік, а відтак відповідне підтвердження знищено. Зазначає, що повернення виконавчого листа відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» перериває строк пред`явлення такого до виконання, а відтак у стягувача було три роки на його пред`явлення. З огляду на вказане просить відмовити у задоволенні скарги.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Представник скаржника в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила такі задовольнити, розгляд скарги здійснювати за її відсутності.

Представник органу державної виконавчої служби та представник стягувача в судове засідання не з`явилися.

Суд, ознайомившись зі скаргою та доданими до неї матеріалами, приймаючи до уваги позицію сторін, дійшов наступного висновку.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 10.07.2018 стверджується, що старшим державним виконавцем Ужгородського МВДВС ГТУЮ в Закарпатській області постановлено постанову, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №712/10282/12, виданим 18.11.2013 Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 40695, 04 грн. заборгованості за кредитним договором та 406, 95 грн. судових витрат. Боржником зазначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 . Стягувачем значиться ПАТ «Дельта Банк», розташований за адресою М. Ужгород, вул. Щорса, 36б. Вказано, що документ набрав чинності 19.04.2013. Виконавче провадження значиться за №56737796.

В резолютивній частині постанови зазначено про необхідність направлення копії вказаного документу сторонам виконавчого провадження.

З постанови про передачу виконавчого провадження та постанови про перейняття такого від 23.01.2021 вбачається, що наразі виконавче провадження №56737796 перебуває в провадженні державного виконавця Ужгородського МВДВС Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Осійської В.В.

З постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 20.03.2017 вбачається, що виконавчий документ - виконавчий лист №712/10282/12, виданий 18.11.2013 Ужгородським міськрайонним судом, вже перебував на виконанні в органах державної виконавчої служби, оскільки згаданою постановою повернутий стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

В резолютивній частині постанови зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання 20.03.2018.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи із норм статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

При цьому частинами 1,2 статті 12 Закону № 1404-VIII (набув чинності 05.10.2016) передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до пункту 5 Розділу XIII Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з вимогами пункту 1 частини четвертої статі 12 Закону № 1404-VIII строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

В розглядуваному випадку виконавчий документ був виданий судом 18.11.2013, тобто при відкритті виконавчого провадження (вперше) за пред`явленим стягувачем виконавчим документом до виконання, державний виконавець повинен був керуватися строками, регламентованими Законом № 606-XIV один рік з дня набрання рішенням законної сили, тобто з 19.04.2013 по 19.04.2014.

Враховуючи наявність постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 20.03.2021, можна дійти висновку, що виконавчий лист №712/10282/12, виданий 18.11.2013 Ужгородським міськрайонним судом, вже перебував на виконанні в органах державної виконавчої служби.

Разом з тим, згаданою постановою державного виконавця від 20.03.2017, виконавчий лист №712/10282/12, виданий 18.11.2013 Ужгородським міськрайонним судом, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку із забороною відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», повернуто стягувачу.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Частиною п`ятою статті 37 Закону №1404-VIII (в редакції станом на 20.03.2017) передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

З огляду на вказане державний виконавець повертаючи виконавчий документ стягувачу постановою від 20.03.2017 неправильно зазначив термін в один рік - до 20.03.2018 для повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки такий строк згідно з Законом №1404-VIII (з огляду на пунктом 5 Розділу XIII) встановлюється у три роки і вираховується з дня його повернення, або з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Таким чином, строки пред`явлення виконавчого листа №712/10282/12, виданого 18.11.2013 Ужгородським міськрайонним судом, було перервано, оскільки виконавчий документ перебував на виконанні в органах державної виконавчої служби, а повернення виконавчого листа з підстав дії мораторію не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження і не позбавляє стягувача права повторно звернутися у строк, встановлений ЗУ «Про виконавче провадження», а це щонайменше до 20.03.2021.

Відтак, надана 19.10.2021 представником скаржника копія заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2018 (зареєстрована Ужгородським МВ ДВС України від 08.07.2018 за №11918) підтверджує доводи сторони скаржника, однак в силу допущеної виконавцем помилки у встановленні строку до 20.03.2018 для повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання, не має процесуального значення в розглядуваному випадку.

Тому, 10.07.2018 старшим державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області правильно прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №712/10282/12, виданого 18.11.2013 Ужгородським міськрайонним судом.

Передбачені законом підстави для повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку пропуском строку у державного виконавця були відсутні, оскільки з огляду на вищевказане строк для пред`явлення зазначеного виконавчого документа до виконання не було пропущено стягувачем.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За ч. 1 ст. 28 Закону постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

За твердженням представник органу державної виконавчої служби постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.07.2018 надсилалася на адресу сторін виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням, однак Реєстр на відправлену кореспонденцію становить один рік, а тому підтверджуючі дані відсутні.

Разом з тим, суд критично оцінює доводи скаржника про невірну адресу проживання боржника, зазначену в постанові про відкриття виконавчого провадження, оскільки державний виконавець надсилає поштові відправлення за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. (абзац 2 ч. 1 ст. 28).

Абзац. 2 п.14 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5) визначено, якщо під час проведення виконавчих дій встановлено дані, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, або виявлено технічну помилку, описку в реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, виконавець своєю постановою змінює або доповнює реєстраційні дані в автоматизованій системі. Така постанова виконавця долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Відтак, державний виконавець може змінити адресу боржника, якщо така не відповідає дійсності, однак направлення постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу вказану у виконавчому листі не є підставою для скасування такої.

За таких обставин постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 10.07.2018 та похідні від неї постанови про арешт майна боржника в частині меж суми звернення стягнення за виконавчим документом, постанова про передачу виконавчого провадження та про прийняття такого, постановлені в межах ВП №56737796, відповідають вимогам чинного законодавства, а тому скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 7 ст. 31 Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України від 02 червня 2016року №1404-VIII «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Враховуючи наведене, крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, Закон України «Про виконавче провадження» встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

До таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 та у постанові від 06 червня 2018 року у справі № 127/9816-ц.

Таким чином, скарга у частині скасування постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 10.12.2019 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, так як не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.126,127,260,353,354, 449 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині визнати неправомірною та скасувати постанови Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби у виконавчому провадженні №56737796 щодо ОСОБА_1 .: Постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.07.2018. Постанову про арешт майна боржника від 26.07.2018. Постанову про арешт коштів боржника від 18.12.2018. Постанову про передачу виконавчого документа/провадження від 23.01.2020. Постанову про прийняття до виконання ВП від 23.01.2020.

Закрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 в частині визнати неправомірною та скасувати постанову Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 10.12.2019.

Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд скарги в частині визнати неправомірною та скасувати постанову Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 10.12.2019 віднесено до адміністративної юрисдикції.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов