КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 824/116/21
№ провадження: 22-ск/824/22/2021
Головуючий: Семенюк Т.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Судової палати з розгляду цивільних справ Семенюк Т.А,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-Промисловій палаті України від 15 лютого 2021 року в справі № 144/2019 за позовом SHANDONG KERUIPETROLEUM EQUIPMENTCO., LTD(Китайська Народна Республіка) до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (Україна) про стягнення 496 106, 00 доларів США заборгованості за поставлений товар і 15122,12 доларів США на відшкодування витрат на оплату арбітражного збору,-

В С ТА Н О В И В :

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 лютого 2021 року у справі № 144/2019 позов SHANDONG KERUIPETROLEUM EQUIPMENTCO., LTDзадоволено.

Не погодившись із рішенням представник ПАТ «Укрнафта» - Сєров Є.І. в порядку статті 454 ЦПК України подав заяву про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду, в обґрунтування якої зазначив, що арбітражний суд дійшов висновку, що ПАТ «Укрнафта» порушило контракт № 20/1563-МТР від 23.09.2015 року, оскільки Шаньдун Кежуй не отримала оплати за товар, поставлений у першій половині 2016 року, проте заявник вважає, що Китайська компанія ввела в оману арбітражний суд, в результаті чого було ухвалене незаконне арбітражне рішення, яке підлягає скасуванню судом.

Зазначає, що, у липні 2018 року Шаньдун Кежуй повідомила ПАТ «Укрнафта» про те, що у 2016 році вона отримала страхове відшкодування від китайської страхової компанії China Export & Credit Insurance Corporation(страховик) за вимогами Шаньдун Кежуй до ПАТ «Укрнафта» за низкою контрактів, до переліку яких входить і Контракт № 20/1563-МТР від 23.09.2015 року. У зв`язку з цим Шаньдун Кежуй відступила свої права вимоги за Контрактом на користь Страховика. На цій підставі ПАТ «Укрнафта» подало до МКАС при ТПП України заяву про припинення арбітражного провадження, ініційованого компанією Шаньдун Кежуй , через відсутність компетенції МКАС при ТПП України щодо спору.

Також, заявник вказує, що Арбітражний суд витребував у Шаньдун Кежуй первинні документи щодо страхового відшкодування, але Шаньдун Кежуй їх не надала арбітражному суду, у зв`язку з чим Арбітражний суд дійшов висновку про недостатність доказів про те, що Шаньдун Кежуй отримала страхове відшкодування саме щодо Контракту.

Вважає, що докази, що надаються з цією заявою, підтверджують, що Шаньдун Кежуй не могла отримати страхове відшкодування за будь-якими іншими контрактами з ПАТ «Укрнафта», крім тих, що були зазначені у повідомленні Шаньдун Кежуй липня 2018 року.

У зв`язку із викладеним заявник просив скасувати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-Промисловій палаті України від 15 лютого 2021 року в справі №144/2019.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява ПАТ «Укрнафта» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 лютого 2021 року у справі № 144/2019 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 вересня 2015 року між ПАТ «Укрнафта» (покупець) та Shandong Kerui Petroleum Equipment Co., Ltd. (продавець) було укладено контракт № 20/1563 - МТР, за умовами якого покупець купує, а продавець продає обладнання згідно зі специфікаціями. Загальна сума за контрактом становить 496 106 доларів США.

Згідно пп. 8.2. вищевказаного Контракту усі суперечки і розбіжності, які можуть виникнути з контракту або у зв`язку з ним, будуть вирішуватися шляхом переговорів. У разі неможливості врегулювання їх дружнім шляхом, спори і розбіжності підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (т. 1 а.с. 41).

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 лютого 2021 року у справі № 144/2019 позов SHANDONG KERUIPETROLEUM EQUIPMENTCO., LTDзадоволено та стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на користь Shandong Kerui Petroleum Equipment Co., Ltd. 496 106,00 доларів США заборгованості за поставлений товар та 15 122,12 доларів США у відшкодування витрат по оплаті арбітражного збору, а всього 511 228,12 доларів США (т. 2 а.с. 2-50).

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначено, що арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Відповідно до положень ст. 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо: сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або суд визначить, що: відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Тлумачення ст. 459 ЦПК України свідчить, що тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року у справі № 761/45271/17 (провадження № 61-47547св18) зазначено, що рішення державного суду про скасування арбітражного рішення як результат розгляду справи про оспорювання цього рішення може бути винесено лише за наявності (доведеності) однієї з підстав, передбачених частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», частиною другою статті 459 ЦПК України. Отже, законодавство України, допускаючи оспорювання арбітражного рішення шляхом подання клопотання про його скасування, визначає вичерпний перелік підстав, за наявності однієї з яких арбітражне рішення може бути скасоване.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» з питань, що регулюються цим законом ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачено у цьому Законі.

Доводи представника ПАТ «Укрнафта» про те, що у суду була відсутня компетенція щодо даного спору є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та ст. 4 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражу при Торгово-промисловій палаті України вказаний суд приймає до розгляду спори за наявності письмової угоди між сторонами про передачу йому на вирішення всіх або визначених спорів, які виникли або можуть виникнути між сторонами у зв`язку із будь-якими конкретними правовідносинами незалежно від того, мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в договорі або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається у письмовій формі. Угода вважається укладеною у письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або укладена шляхом обміну листами, електронними повідомленнями, якщо інформація, яка міститься у них, доступна для подальшого використання, повідомленнями по телетайпу, телеграфу, факсу або з використанням інших засобів електрозв`язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, а також шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, у яких одна із сторін стверджує про наявність арбітражної угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання у договорі на документ, який містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що договір укладено у письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною договору.

Питання про компетенцію МКАС у конкретній справі вирішується складом Арбітражного суду, який розглядає спір, що закріплено в ст. 5 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражу при Торгово-промисловій палаті України. Така заява про відсутність у МКАС компетенції може бути зроблена не пізніше подання заперечень щодо позову. Призначення стороною арбітра або її участь у призначенні арбітра не позбавляє сторону права зробити таку заяву. Заява про те, що МКАС перевищує межі своєї компетенції, повинна бути зроблена відразу ж як тільки питання, яке, на думку сторони, виходить за ці межі, буде поставлене у ході арбітражного розгляду. Склад Арбітражного суду може у будь-якому з цих випадків прийняти до розгляду заяву, зроблену пізніше, якщо визнає затримку виправданою.

Під час розгляду справи у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України ПАТ «Укрнафта» було оспорено компетенцію арбітражного суду з посиланням на те, що 12 жовтня 2016 року позивач більше не є стороною арбітражної угоди, яка міститься в контракті, оскільки право вимоги перейшло до страховика «China Export and Credit Insurance Corporation «Sinosure» в порядку суброгації (т. 2 а.с. 29-30).

Відповідно до ч. 3-5 ст. 5 Регламенту розглядаючи заяву про відсутність компетенції, у тому числі таку, яка ґрунтується на недійсності арбітражної угоди або неможливості її виконання, або втрати нею чинності, склад Арбітражного суду аналізує і оцінює положення арбітражної угоди з урахуванням поданих сторонами доказів. Склад Арбітражного суду має право винести постанову щодо заяви, зазначеної у частині другій цієї статті, або як з питання попереднього характеру, або у рішенні щодо суті спору. Якщо склад Арбітражного суду винесе постанову про наявність компетенції МКАС як з питання попереднього характеру, будь-яка сторона може протягом 30 днів після отримання цієї постанови оскаржити її шляхом звернення із заявою про її скасування до Київського апеляційного суду, рішення якого з цього питання не підлягає оскарженню. Таке звернення не є перешкодою для продовження розгляду складом Арбітражного суду та винесення рішення щодо суті спору.

Так, в пп. 8.2. рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 лютого 2021 року у справі № 144/2019 було зроблено висновок, що розгляд заяви відповідача про відсутність компетенції у МКАС при ТПП України тісно пов`язаний з аналізом доказів, що є у справі та які стосуються виконання сторонами обов`язків по контракту та фактичних обставин справи, арбітражний суд вважав за доцільне розглянути вказане питання при ухваленні рішення по суті спору (т.2 а.с. 30).

В оскаржуваному рішенні суд дійшов висновку, що доказів, які б слугували підставою вважати відповідача непов`язаним положеннями контракту № 20/1563 - МТР від 23 вересня 2015 року, в якому міститься арбітражне застереження, що є правовою підставою арбітражного розгляду у цій справі в матеріалах справи відсутні. Тому твердження відповідача про те, що право вимоги за контрактом перейшло до страхової компанії в порядку суброгації, внаслідок чого позивач більше не є стороною арбітражної угоди, яка міститься в контракті, є безпідставним та документально не підтвердженим.

Як вбачається з відповіді CIS DRS LLP - представника China Export and Credit Insurance Corporation вих. № 6824 від 15.10.2021 року (т. 10 а.с. 76-77) відповідно до електронної бази даних Sinosure, Shandong Kerui PetroleumEquipment Co., Ltd. був виданий страховий поліс №SCH00, який покривав його комерційні ризики, пов`язані з невиконанням ПАТ «Укрнафта» зобов`язань за контрактами 20/23- МТР від 22.01.2015, 20/1336-МТР від 03.08.2015, 20/І337-МТР від 03.08.2015. У зв`язку з настанням страхового випадку, довірителю була виплачена страхова компенсація в розмірі USD 1 604 033,99. Право вимоги щодо даних контрактів дійсно було передано Sinosure, однак, згідно зі ст. 16 умов ВСКЕК, довірителем була самостійно стягнута страхова компенсація і повернута на рахунок Sinosure.

Зазначено, що Sinosure не має претензій до Shandong Kerui Petroleum EquipmentCo. або ПАТ «Укрнафта» щодо контрактів 20/23- МТР від 22.01.2015, 20/1336-МТР від 03.08.2015, 20/1337-МТР від 03.08.2015. Копія страхового поліса № SCH00 не збереглася.

Також в п. 3 вказаного листа зазначено, що ShandongKerui Petroleum EquipmentCo., Ltd. не звертався до Sinosureщодо страхування комерційних ризиків за контрактами 20/238-МТР, 20/239- МТР, 20/1562-МТР, 20/1563-МТР, 20/71-МТР.

Згідно з електронною базою даних Sinosure, записи про страхування зазначених контрактів відсутні. Sinosureне має претензій до ПАТ «Укрнафта» чи Shandong KeruiPetroleum Equipment Co., щодо даних контрактів.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення заяви представника ПАТ «Укрнафта» щодо виключення вказаного листа з числа доказів, оскільки відсутні підстави вважати вказаний документ недостовірним або підробленим.

Згідно пп. 8.2. Контракту № 20/1563 - МТР від 23 вересня 2015 року ПАТ «Укрнафта» (покупець) та Shandong Kerui Petroleum Equipment Co., Ltd. погодили, що усі суперечки і розбіжності, які можуть виникнути з контракту або у зв`язку з ним, будуть вирішуватися шляхом переговорів. У разі неможливості врегулювання їх дружнім шляхом, спори і розбіжності підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (т. 1 а.с. 41).

Вказаний пункт договору є арбітражним застереженням (угодою), яке не визнано недійсним.

Відповідно до ст. 16 вказаного Закону, питання про компетенцію Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у кожній конкретній справі вирішує склад арбітражного суду, який розглядає спір.

За положеннями статті 7 цього Закону, Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України має право розглядати спори за наявності письмової угоди сторін про передачу спору, що виник між ними або може виникнути в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні, на вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03 березня 2020 року в справі № 920/241/19 зроблено висновок, що «арбітражна угода має позитивний і негативний ефект: вона зобов`язує сторони передавати спори в арбітраж і надавати складу арбітражу компетенцію щодо спорів, охоплених арбітражною угодою (позитивний ефект). Якщо виникає спір, який належить до обсягу арбітражної угоди, будь-яка зі сторін може передати його на розгляд складу арбітражу. З іншої сторони, арбітражна угода перешкоджає сторонам у спробах вирішити їх спори в суді (негативний ефект). Уклавши арбітражну угоду, сторони визначили інший обов`язковий для них порядок реалізації належних їм прав застосування судових засобів правового захисту, саме у певному (або певних) міжнародному комерційному арбітражеві. Сторона, яка уклала арбітражну угоду, не може ігнорувати такі її умови і замість обраного арбітражу звернутися до суду держави, який був би компетентним вирішити спір у разі неукладення між сторонами такого роду арбітражної угоди. Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 10.06.1958, далі - Нью-Йоркська конвенція) закріплює підхід здійснення примусового виконання арбітражних рішень і арбітражних угод, який ґрунтується на презумпції дійсності та автономності арбітражних угод, формальної і матеріально-правової (частина 1 статті ІІ Нью-Йоркської конвенції). Ця презумпція дійсності може бути спростована лише за обмеженим переліком підстав. Принцип автономності арбітражної угоди (separabiliti) свідчить, по-перше, що дійсність основного договору в принципі не впливає на дійсність включеної до нього арбітражної угоди і, по-друге, основний договір і арбітражна угода можуть бути підпорядковані різним законам. Така автономність арбітражної угоди дає можливість сторонам спірних правовідносин мати гарантію, що спір буде розглянуто у будь-якому випадку саме арбітражем, оскільки наявність арбітражного застереження унеможливлює звернення до державних судових установ. Укладаючи арбітражне застереження, сторони зазвичай передбачають передачу до арбітражу будь-яких спорів, у тому числі спорів щодо дійсності самого контракту (якщо такі спори прямо не виключені зі сфери дії арбітражного застереження). У подальшому, якби сторона могла відмовитися від арбітражу і заперечувати компетенцію арбітрів, посилаючись на недійсність контракту, то недобросовісна сторона завжди використовувала би таку можливість для зриву арбітражу. Необхідно враховувати, що принцип автономності арбітражної угоди від основного договору полягає у тому, що арбітражна угода та основний договір розглядаються як дві окремі угоди, тому недійсність договору не може бути підставою для автоматичної недійсності арбітражної угоди. За змістом Нью-Йоркської конвенції кожна договірна держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди)».

Таким чином, Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України мав компетенцію для розгляду цього спору, а отже відсутні передбачені підпунктом «а» п. 1 ч. 2 ст. 459 ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж») підстави для скасування оспорюваного заявником рішення МКАС.

Обґрунтування заявника щодо порушення арбітражним рішенням публічного порядку України зводиться до незгоди з правильністю застосування норм матеріального права при вирішенні спору та вирішення спору по суті, аналіз чого перебуває за межами компетенції суду загальної юрисдикції.

Водночас, у даній справі відсутня жодна із наведених підстав для скасування рішення МКАС, а суд загальної юрисдикції не має правових підстав аналізувати правильність застосування МКАС норм матеріального права України при вирішенні спору та переглядати спір по суті.

Таким чином, повно та всебічно розглянувши справу, надавши всім доводам учасників справи правову оцінку, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність належних та достатніх правових підстав для скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15.02.2021 року в справі № 144/2019.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 456, 457, 459, 460 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-Промисловій палаті України від 15 лютого 2021 року в справі № 144/2019за позовом SHANDONGKERUIPETROLEUMEQUIPMENTCO., LTD(Китайська Народна Республіка) до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (Україна) про стягнення 496 106,00 доларів США заборгованості за поставлений товар і 15122,12 доларів США на відшкодування витрат на оплату арбітражного збору - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 23 жовтня 2021 року.

Суддя Т.А. Семенюк