Справа № 504/1602/21
Провадження № 2/504/1802/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2021смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

при секретарі Мельниковій В.М., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №10, смт. Доброслав, позовну заяву ОСОБА_1 , РНОКПО НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , до Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області, Одеської районної ради Одеської області, за участі третьої особи Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про визнання права довічного успадкованого землеволодіння у порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебуває вказана цивільна справа.

Позивачі з урахуванням уточнення позову у червні 2021 року просили суд: визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , право довічного успадкованого володіння земельною ділянкою, площею 10,0 га, цільове призначення «ведення селянського (фермерського)» господарства, що за життя належало ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі державного акту на право довічного успадкованого володіння землею, виданого на підставі рішення Комінтернівської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 05.05.1992 року за № 163, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадкованого володіння землею № 20, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є такою, що за своє життя прийняла спадщину після смерті чоловіка- ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не оформила своїх спадкових прав.

На обгрунтування позову заявники вказують, що за життя їх батько ОСОБА_3 на підставі рішення Комінтернівської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 05.05.1992 року за № 163, отримав на праві довічного успадкованого володіння земельну ділянку площею 10,0 га, цільове призначення «ведення селянського (фермерського)» господарства.

Право ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку належним чином зареєстровано в Книзі записів державних актів на право довічного успадкованого володіння землею № 20.

За життя ОСОБА_3 створив ФГ «ОЛЬВІЯ».

ІНФОРМАЦІЯ_3 батько помер.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла ОСОБА_4 яка була його дружиною.

Однак за життя ОСОБА_4 не оформила спадкових прав після смерті чоловіка.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В теперішній час позивачі позбавлені можливості довести своє право на спірну земельну ділянку інакше ніж у судовому порядку.

У судовому засідання представник ОСОБА_1 , ОСОБА_5 адвокат Бабков В.Д. повністю підтримав доводи позову, просив їх задовольнити з викладених у ньому підстав.

Представники Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області, Одеської районної ради Одеської області, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області у судове засідання не з`явились, сповіщені належним чином про дату, час та місце його проведення, причини неявки суду не повідомили.

Крім того не скористались своїм правом на надання відзиву, пояснень на позов.

Суд беззаперечно враховує тривалість перебування справи у суді, обізнаність учасників процесу про судову справу, і вважає, що сторони самі мають бути зацікавлені у якнайскорішому вирішенню справи по суті вимог.

Таким чином суд не знайшов перешкод у проведенні судового засідання за неявки відповідачів та третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши адвоката Бабкова В.Д., суд дійшов до наступного висновку:

За життя на підставі рішення Комінтернівської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 05.05.1992 року за № 163, ОСОБА_3 отримав на праві довічного успадкованого володіння земельну ділянку площею 10,0 га, цільове призначення «ведення селянського (фермерського)» господарства.

Право ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку належним чином зареєстровано в Книзі записів державних актів на право довічного успадкованого володіння землею № 20.

За життя ОСОБА_3 створив ФГ «ОЛЬВІЯ».

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла ОСОБА_4 яка була його дружиною.

Однак за життя ОСОБА_4 не оформила спадкових прав після смерті чоловіка.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли ОСОБА_1 , ОСОБА_2 які є дітьми спадкодавців.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.05.2018 року за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 визнано право власності на решту спадкового майна після смерті ОСОБА_4 .

Проте питання земельної ділянки, яка належала ОСОБА_3 не розглядалось.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Виходячи зі змісту положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Таким чином, законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - нотаріальний порядок.

Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.

Постановою приватного нотаріуса Лиманського нотаріального округу Одеської області Білоконь О.М. від 19.05.2021 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

За загальним правилом до складу спадщини входять всі права спадкодавця, що не припинились у зв`язку із смертю.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у цій справі є право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, яке виникло в особи на підставі державного акта на право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, згідно із ЗК Української РСР 1990 року, оскільки у ЗК України 2001 року «право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою» не визначено.

Згідно ч.2ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.15-1 ЗК України (у чинній редакції) до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно із ст.84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Відповідно до ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно з п. «а» ч.3ст.22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Так, ст.31 ЗК України передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству, як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

В свою чергу ст.23 Закону України «Про фермерське господарство» передбачає, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 отримав спірну земельну ділянку на праві довічного успадковуваного володіння на підставі рішення органу місцевого самоврядування 05.05.1992 року, згідно Земельного Кодексу УРСР від 18 грудня 1990 року (в редакції від 15 березня 1991 року) та на підставі Закону України від 20 грудня 1991 року «Про селянське (фермерське) господарство», яким і було визначено порядок його успадкування.

Згідно із ч.1 ст. 407 ЦК України (у редакції, що діяла на час відкриття спадщини) право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 407 ЦК України, та ч. 2 ст. 102 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування.

В силу ст. 1225 ЦK України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Таким чином, враховуючи те, що зі смертю ОСОБА_3 не відбувається припинення прав і обов`язків, окрім тих, перелік яких визначено у ст.1219 ЦК України спадкоємець стає учасником правовідношення з довічного успадковуваного володіння.

При цьому згідно із ч. 2 ст. 395 ЦК України законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Крім того, відповідно до ст.396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Отже право довічного користування земельної ділянки може бути визнано, таким що підлягає успадкуванню, оскільки право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані.

Оскільки нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що право позивачів підлягає захисту у судовому порядку.

Отже позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1216-1218, 1220, 1297 ЦК України, ст.ст. 196-200, 258-260, 353 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПО НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , право довічного успадкованого володіння земельною ділянкою, площею 10,0 га, цільове призначення «ведення селянського (фермерського)» господарства, що за життя належало ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі державного акту на право довічного успадкованого володіння землею, виданого на підставі рішення Комінтернівської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 05.05.1992 року за № 163, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадкованого володіння землею № 20, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є такою, що за своє життя прийняла спадщину після смерті чоловіка- ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не оформила своїх спадкових прав.

Це рішення, після набуття ним законної сили є підставою для виготовлення технічної документації та здійснення подальшої реєстрації у встановленому законом порядку права довічного успадкованого володіння цією земельною ділянкою за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.К. Барвенко