Єдиний унікальний номер 263/540/21
Номер провадження 22-ц/804/2502/21
Єдиний унікальний номер 263/540/21 Головуючий у 1 інстанції Малінов О.С.
Номер провадження 22-ц/804/2502/21 Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів Космачевської Т.В., Мальованого Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 263/540/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на додаткове рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2021 року, ухваленого у складі судді Малінова О.С. -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2021 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Барщацький Ігор Вікторович; приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович - визнано виконавчий напис, вчинений 12 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, зареєстрований у реєстрі за № 6180, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором № 5271079 від 07.03.2007, таким, що не підлягає виконанню, та стягнуто на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 1362,00 грн.

31 травня 2021 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява представника позивача адвоката Алехіної О.А. про ухвалення додаткового рішення по справі та стягнення на користь позивачки судових витрат які складаються із витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000грн. і витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454грн. (а.с.185, 186).

Представник відповідача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», надав клопотання у якому просив суд залишити заяву представника позивача адвоката Алехіної О.А. без розгляду, оскільки останньою пропущений встановлений ч.8 ст.141 ЦПК України п`ятиденний строк на подання доказів щодо понесених стороною судових витрат (а.с.195, 196).

Додатковим рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2021 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Алехіної О.А. про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково. Стягнуто з АТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000грн., в решті заявлених вимог відмовлено.

З даним рішенням не погодився відповідач АТ «ПУМБ», просив його скасувати, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування зазначив, що представником позивача пропущений строк на подання заяви щодо вирішення питання про судові витрати, і вона підлягає залишенню без розгляду, оскільки відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) і такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів про це подано відповідну заяву. Вважає, що з урахуванням дати рішення суду, докази витрат на правову допомогу повинні бути подані протягом 26-30 травня 2021 року, а фактично вони були подані представником позивача 31 травня 2021 року на електронну адресу суду.

Також зазначив, що згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

складністю справи та ви копання, адвокатом робіт (наданих послуг);

часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Вважає, що рівень складності даної справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги, в тому числі такого обсягу часу, який зазначений адвокатом в акті виконаних робіт як витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг). Тому просив скасувати оскаржуване додаткове рішення та ухвалити нове - про зменшення розміру витрат, на правничу допомогу що підлягають стягненню з банку до 1000грн.

На апеляційну скаргу представником позивача подано відзив в якому останній просить рішення суду залишити без змін, оскільки вважає доводи апелянта безпідставними та такими, що суперечать матеріалам справи, де містяться саме ті докази, які були надані сторонами до матеріалів справи у ході судового провадження.

Щодо доводів скарги про порушення позивачем 5-ти денного строку, встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України для подання доказів розміру судових витрат, то цей довід розглядався судом першої інстанції, йому була дана відповідна оцінка і він правильно відхилений судом.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, то в суді першої інстанції відповідач не заперечував проти їх розміру та не спростовував обґрунтованості наведеного позивачем в акті про надані послуги складу судових витрат. Матеріали справи не містять клопотання Відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду, що проводилось в режимі відео конференції, заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила додаткове рішення залишити без змін.

Позивач в судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник відповідача в судове засідання апеляційного суду не з`явився був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Так судом першої інстанції встановлено, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2021 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «ПУМБ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Барщацький І.В.; приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. - визнано виконавчий напис, вчинений 12 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., зареєстрований у реєстрі за №6180, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № 5271079 від 07.03.2007, таким, що не підлягає виконанню, та стягнуто на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 1362 грн. (а.с.176-182).

31 травня 2021 року представником позивача адвокатом Алехіною О.А., на підставі п.8 ч.3 ст.141 ЦПК України, до суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з банку на користь ОСОБА_1 суми судових витрат, які понесла остання на правничу допомогу в розмірі 10454грн., з яких 10000грн. витрати на правову допомогу; 454грн. сума сплаченого судового збору за подання позовної заяви про забезпечення позову (т.1 а.с.185, 186).

На підтвердження зазначеної вище суми представником позивача адвокатом Алехіною О.А. надано опис витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Барщацький Ігор Вікторович; приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, сума витрат складає 11 362грн. (т.1 а.с.189 зв. бік).

Також з матеріалів справи вбачається, що 10.01.2021 року між адвокатом Алехіною О.А. та Маштаковою О.В. укладено договір б/н про надання правової допомоги (т.1 а.с.190).

Згідно з Додатком №1 до Договору про надання правничої допомоги б/н від 10.01.2021 року узгоджено розмір гонорару Адвоката та порядок його оплати клієнтом (т.1 а.с.188-189).

31.05.2021 року складено акт приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги від 10.01.2021 року між адвокатом Алехіною О.А. та Маштаковою О.В. (т.1 а.с.187).

Згідно дублікату квитанції № Р24А844324581Ф23561 АТ «КБ «Приватбанк» від 07.01.2021 року адвокату Алехіній О.А. сплачено передбачений Додатком №1 авансовий платіж на професійну правничу допомогу у сумі 8000 гривень (т1. а.с.191 зв. бік).

Решта гонорару адвоката 2000 грн. у відповідності з Додатком №1 підлягала сплаті до 04 червня 2021 року, але докази їх перерахування (сплати) в матеріалах справи відсутні.

Задовольняючи частково заяву представника позивача, суд першої інстанції прийняв до уваги обставини справи та її значення для відповідачки, умови укладеного договору про надання правової допомоги від 10.01.2021 року, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та прийшов до висновку про стягнення з відповідача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь позивача ОСОБА_1 витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 8000 грн., які позивачка фактично понесла.

Щодо стягнення на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн., то в цій частині судом відмовлено, оскільки безпосередньо рішенням суду від 25.05.2021 року з відповідача стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 1362грн., який, у свою чергу, складається із судового збору за подання безпосередньо позову 908грн., та судового збору за подання заяви про забезпечення позову 454грн., про що зазначено у передостанньому абзаці мотивувальної частини рішення.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову - на позивача.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1, 3 статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як зазначив Верховний Суд в своїй постанові від 30 серпня 2018 року по справі №466/2631/16-ц: «На підтвердження цих обставин (витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера)».

Відповідно до правової позиції викладеної у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

На переконання колегії суддів суду апеляційної інстанції позивачем (її представником) при поданні заяви та доведені в суді їх обґрунтованості, позивачем та її представником наведені вище вимоги додержані в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи, та правильно оцінені судом першої інстанції при ухваленні додаткового рішення.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність оскаржуваного рішення, з підстав вказаних в даному рішенні і були предметом дослідження судом першої інстанції.

Так зокрема, посилання представника відповідача на те, що з урахуванням дати рішення суду, докази витрат на правничу допомогу повинні бути подані протягом 26-30 травня 2021 року, а фактично вони були подані представником позивача 31 травня 2021 року на електронну адресу суду, що є підставою для залишення заяви без розгляду є помилковими.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як зазначено вище рішення суду ухвалено 25 травня 2021 року. Заява представника позивачки ОСОБА_2 відправлена до суду електронною поштою 31 травня 2021 року понеділок (т.1 а.с.192).

Встановлений ч.8 ст.141 ЦПК України п`ятиденний строк сплив 30 травня 2021 року. Але, оскільки зазначена дата припадала на вихідний день неділю, як правильно зазначив суд, то у відповідності до ч.3 ст.124 ЦПК, останнім днем строку є перший після нього робочий день, тобто 31 травня 2021 року. Таким чином, представником позивача строк подання доказів на підтвердження розміру витрат у зв`язку з розглядом справи не пропущений і підстав для залишення заяви позивача без розгляду не має.

Доводи апеляційної скарги про те, що рівень складності даної справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги, в тому числі такого обсягу часу, який зазначений адвокатом в акті виконаних робіт як витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг) також не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є не співмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до положень частин 5, 6 статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони по справі у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Саме такий висновок міститься у вищезгаданій додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14- 382цс19).

Таким чином саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, і тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Як вбачається з матеріалів справи в суді першої інстанції представник відповідача не заперечував проти розміру витрат на правничу допомогу, понесених позивачем та не спростовував обґрунтованості наведеного ним (позивачем) в акті надання послуг складу судових витрат. Крім того представник відповідача в суді першої інстанції не заявляв мотивованого клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2021 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 382 ЦПК України, в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, підстави для зміни розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, відсутні.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, підстави для відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відсутні, такі судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» залишити без задоволення.

Додаткове рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Агєєв