ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/160/20
провадження № 2/753/4294/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить зняти арешт з належного їй майна, який накладений постановаю Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києв від 12.10.2016 р. №52492686.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києв від 12.10.2016 р. у виконавчому провадженні №52492686накладено арешт на все майно позивача. Вказує, що виконавче провадження завершено, однак арешт з майна позивача знятий не був, у зв`язку із чим позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.02.2020 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено провести розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.04.2020 р., справу передано на розгляд за підсудністю до Обухівського районного суду Київської області.

Постановою Київського апеляційного суду від 24.12.2020 року ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22.04.2020 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.01.2021 р. справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою суду від 22.06.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

15.04.2021 р. від представника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду надійшли письмові пояснення, в яких заперечує щодо задоволення позову з огляду на наступне. Зазначає, що 12.10.2016 р. державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві в рамках виконавчого провадження №52492686винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору. Постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві від 12.10.2016 р. було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 29.03.2017 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Посилається на те, що виконавчий збір ОСОБА_1 не сплачено, у зв`язку із чим відсутні підстави для заняття арешту з майна позивача.

В судове засідання, призначене 07.10.2021 р. позивач не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомила, в минулому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлялась належним чином, причини неявки не відомі.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

04.10.2016 р. постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києвібуло відкрито виконавче провадження №52492686з примусового виконання виконавчого листа №753/22661/15 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк»заборгованості в розмірі 3 999 921 грн. 80 коп. (а.с.139)

12.10.2016 р. державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 399 992 грн. 18 коп. (а.с.142)

Постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві від 12.10.2016 р. було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.144)

29.03.2017 р. державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачуна підставі п.9. ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с.147)

Як на підставу своїх вимог про зняття арешту з належного позивачу майна та коштів, позивач посилається на те, що виконавчий документ було повернуто стягувачу, а тому наявні підстави для знаття арешту.

Суд не погоджується із такими твердженнями та посиланнями позивача з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Вбачається, що виконавчий документ було повернуто згідно з п.9. ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого (в редакції чинній на момент винесення винесення постанови про повернення виконавчого документа), виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Згідно з ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Системний аналіз вказаних норм законодавства дає підстави для висновку, що повернення виконавчого документа стягувачу згідно з п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для зняття арешту.

Крім того, з вищевказаних положень законодавства вбачається, що арешт, накладений на майно (кошти) боржника не знімається у випадку нестягнення виконавчого збору.

Згідно з ч.1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

В матеріалах справи вістуні будь-які докази того, що ОСОБА_1 було сплачено виконавчий збір, який було стягнуто з неї відповідно до постанови державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві від 12.10.2016 р.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Разом з тим, належних доказів, наявності підстав для зняття арешту з майна позивача, останнім не подано та не встановлено судом в ході розгляду справи.

Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Суд не приймає до уваги твердження та посилання позивача, оскільки обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог не знайшли свого підтвердження підчас розгляду справи в суді та спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивачів.

На підставі викладеного, керуючись Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 141, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА