Дата документу 22.10.2021
Справа № 2-4631/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року місто Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі головуючого судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Бєгушева Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро),

за участі:

представника заявника Медвідь Є.М., -

заступника начальника Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Садомової Н.В.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою до державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі- державний виконавець, ВДВС), в якій просить визнати протиправними дії державного виконавця щодопостанови про відкриття виконавчого провадження ВП №52559013 від 11.10.2016 року за виконавчим листом № 2-4631/10 виданого Мелітопольським міькрайонним судом 31.08.2011 та скасувати її.

Заявниця у вказаній скарзі посилається на те, що у поштовому відділенні нею отримано лист ДП «СЕТАМ, з якого вона дізналась про наявність відкритого відносно неї виконавчого провадження, в рамках якого належна їй квартира АДРЕСА_1 виставлена на торги.

14 вересня 2010 року Мелітопольським міськрайонним судом було прийнято рішення по справі № 2-4631/10 за позовом ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт» до ОСОБА_1 та стягнуто з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 214 603 гривні 96 копійок, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень.

В матеріалах виконавчого провадження мається заява представника АТ «ТАСКОМБАНК», зареєстрована в ВДВС 05.10.2016, якою представник АТ «ТАСКОМБАНК» зазначає, що вони є правонаступниками ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт» та просять стягнення за виконавчим листом проводити на їх користь як правонаступника. Однак, будь-яких відомостей про заміну сторони виконавчого провадження та про правонаступництво матеріали виконавчого провадження не містять.

Також державним виконавцем відкрито виконавче провадження поза межами строків для пред`явлення виконавчих документів до виконання, адже строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 21.06.2014.

Отже, вважає, що державним виконавцем допущено ряд порушень, а саме, відкриття виконавчого провадження поза межами строків для пред`явлення виконавчих документів до виконання; неповідомлення заявниці про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно; прийняття заяви АТ «ТАСКОМБАНК» за відсутності документів, підтверджуючих їх права як правонаступника ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт»; відсутність даних про ознайомлення заявниці з результатами оцінки арештованого майна для можливості узгодження його вартості.

На підставі викладеного, просить скаргу задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Медвідь Є.М. скаргу підтримав та просив її задовольнити за обставинами, в ній викладеними.

Державний виконавець Садомова Н.В., в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, оскільки заявником пропущений встановлений законом десятиденний строк для звернення до суду зі скаргою на дії виконавця. Виконавче провадження відкрито правомірно, оскільки 05.10.2016 до Мелітопольського відділу державної виконавчої служби у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) представником АТ «ТАСКОМБАНК» направлено заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4631/10 виданого Мелітопольським міськрайонним судом 31.08.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт» заборгованості за кредитним договором № КФ (03) 31-08 від 08.02.2008 у розмірі 214 603 гривні 96 копійок, судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1700 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень, а всього 216 423 гривні 96 копійок. 11.10.2016 відповідно до ст..3, 4, 24, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем Капасюком А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52559013. 11.10.2016 відповідно до ст..28 Закону України «Про виконавче провадження» вказана постанова направлена рекомендованим листом боржниці ОСОБА_1 .. З цього часу боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення. Оскільки даний виконавчий документ пред`являвся стягувачем декілька разів, відповідно до ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» строки переривались. У 2011 року відбулась заміна назви стягувача, правонаступника по справі не було, про що в матеріалах справи наявна постанова про заміну найменування стягувача. По вказаному виконавчому провадженню вчинялось багато виконавчих дій, про що боржниці направлялись повідомлення та виклики, тому заявниця ОСОБА_1 була обізнана про наявність виконавчого провадження та мала можливість вчасно вжити заходів для з`ясування наявного виконавчого провадження, а у разі порушення її прав звернутись до суду зі скаргою.

Представник АТ «ТАСКОМБАНК» до судового засідання на з`явився, на адресу суду надійшла заява про залишення скарги на дії державного виконавця без розгляду та поверненню заявнику, оскільки ними не отримано копій документів за скаргою ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні, 05.10.2016 року на адресу Мелітопольського відділу державної виконавчої служби у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) надійшла заява від АТ «ТАСКОМБАНК» про відкриття виконавчого провадження та виконавчий лист виданий Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області від 31.08.2011 року №2-4631/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт» заборгованості за кредитним договором в розмірі 214 603 гривні 96 копійок, судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1700 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень /а.с.71/.

11.10.2016 старшим державним виконавцем Капасюком А.В. на підставі виконавчого листа № 2-4631/10 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52559013/ а.с.70/.

Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена ОСОБА_1 рекомендованим листом за вихідним № 13014, що підтверджується копією витягу з журналу вихідної кореспонденції.

Вперше виконавче провадження було відкрито 28 вересня 2011 року, про що державним виконавцем ВДВС Мелітопольського МРУЮ Запорізької області Захарчук Н.В. винесена постанова № 28848999. В цей же день на підставі Статуту ПАТ «ТАСкомбанк» було змінено назву сторони виконавчого провадження - стягувача ВАТ «Акціонерне товариство «Бізнес Стандарт» на ПАТ «ТАСкомбанк», про що винесена відповідна постанова.

10 листопада 2011 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

25 січня 2021 року в процесі повторного виконання рішення суду, державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна(коштів) боржника, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Вищевказана постанова направлена учасникам виконавчого провадження 27.01.2021 рекомендованим листом за вихідним № 4812.

Листом № 11269 від 25.02.2021державним виконавцем Буряк Н.С. боржниці ОСОБА_1 направлено повідомлення про оцінку описаного майна, для можливості його оскарження у разі незгоди з результатами визначення вартості чи оцінки майна, відповідно до ч.5 ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження». Вказаний лист було повернуто за закінченням строку зберігання.

Відповідно до ст.61 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.41 ЗУ «Про іпотеку», квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 передано не реалізацію.

Відповідно до протоколу про проведені електронні торги № 549653 від 09.08.2021 ДП «СЕТАМ» переможцем визнано ОСОБА_2 , про що державним виконавцем складено акт реалізації предмета іпотеки ВП « 52559013 від 01.10.2021 та направлено до ДП «СЕТАМ».

Вирішуючи питання обґрунтованості скарги, суд керується наступним.

Стаття 447 ЦПК України встановила, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як передбачено ч.1 ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

Як вбачається з ч.1 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження», строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з ч.5 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Абз.2,3 п.22 Розділом ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що при закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Як вбачається з відміток на виконавчому документі, виконавчий лист неодноразово повертався стягувачу 20.11.2012, 24.04.2014, 24.03.2015 та останній раз - 19.09.2016 року.

Враховуючи ч. 4 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються зокрема у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання, тобто строк пред`явлення виконавчого листа розпочався 19.09.2016.

Суд звертає увагу на те, що на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови 11.10.2016 строк пред`явлення виконавчого документу до виконання ще не сплив, а тому твердження заявника, що державним виконавцем порушено вимоги ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» необґрунтовані.

Що стосується тверджень заявниці про відсутність відомостей про заміну сторони виконавчого провадження, та про правонаступництво, то, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, лише сама зміна найменування юридичної особи не означає припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора в зобов`язанні чи заміни особи у відносинах, які породжують правонаступництво та наслідком чого є залучення правонаступника відповідного учасника справи, суд не вбачає підстав для застосування у даній справі положень ст. ст. 55, 442 ЦПК України.

Разом з тим, суд звертає увагу заявника на те, що згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження, а не замінює сторону виконавчого провадження.

Також суд не приймає до уваги доводи заявниці про відсутність даних про її ознайомлення з результатами оцінки арештованого майна для можливості узгодження його вартості, оскільки вказані дії не можуть бути підставою для скасування саме постанови про відкриття виконавчого провадження, що є предметом даної скарги.

Згідно з ч.3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади АР Крим або органом місцевого масо врядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільну права або інтереси.

З вищевказаних статей ЦПК та ЦК України суду необхідно встановити не лише факт порушення, вчинення неправомірних дій, а й встановити, які саме права скаржника порушені. Така ж позиція викладена в п.18 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що посилання заявника у скарзі на порушення державним виконавцем вимог ЗУ «Про виконавче провадження» не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та дослідження матеріалів справи, прийняте державним виконавцем рішення винесено згідно вимог чинного законодавства та не порушують прав заявника.

Керуючись ст. ст. 23, 258-259, 447-453 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Мелітопольського відділу державної виконавчої служби у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: Ю.В. Ковальова