1 ЗАОЧНЕ РІШЕННЯСправа № 335/7973/21 2/335/2610/2021
18 жовтня 2021 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Шалагінової А.В., за участі секретаря судового засідання Попової С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного повного провадження в залі суду № 4 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 107Б, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,
23.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів розміром 31 608,24 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 335/7584/16-ц від 07.11.2016 він сплачував аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 розміром 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини. Стягнення за вказаним заочним рішенням відбувалось в примусовому порядку, а виконавчий лист було направлено на виконання за місцем роботи позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Восток Автомир».
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2021 у справі № 335/5572/20 виключено запис про його батьківство з актового запису № 507 від 04.06.2015 про реєстрацію Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2021 у справі № 335/7584/16-ц задоволено його заяву про перегляд рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2016 у зв`язку з нововиявленими обставинами у справі № 335/7584/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, внаслідок чого вказане заочне рішення було скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину відмовлено.

За весь час розмір стягнутих з нього аліментів становить 31 608,54 грн.

З урахуванням викладених обставин, оскільки встановлено, що він не є біологічним батьком ОСОБА_3 , аліменти ним сплачувалися не в добровільному порядку, а навпаки -примусово, а також те, що мати дитини ОСОБА_2 , звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів, та в подальшому пред`являючи рішення до примусового виконання - діяла недобросовісно, посилаючись на ст.ст. 1212-1214 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти розміром 31 608,54 грн., як безпідставно набуте майно, а також судовий збір розміром 908,00 грн. (а.с. 2-5).

Судом проведено такі процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 27.07.2021 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання на 21.09.2021 о 10:00 год. (а.с. 20).

За клопотанням позивача судове засідання було відкладене на 18.10.2021 о 10:30 год.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У заяві зазначив, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась судом належним чином, причини неявки у судове засідання відповідач не повідомила, відзив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надала.

З урахуванням викладених обставин, судом в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання).

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 14.03.2013, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 14.03.2013 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 33 (а.с. 9).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2016 у справі № 335/7584/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 04.07.2016 і до повноліття дитини.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2021 у справі № 335/5572/20 виключено запис про батьківство ОСОБА_1 з актового запису № 507 від 04.06.2015 про реєстрацію Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с. 13-15).

Рішення набрало законної сили 01.03.2021.

Вказаним рішенням встановлено, що запис у свідоцтво про народження дитини ОСОБА_3 про батька ОСОБА_1 був здійснений на підставі заяви чоловіка та жінки, які не перебували у шлюбі на підставі ст. 126 Сімейного кодексу України (далі - СК України), а ОСОБА_4 не є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , про що він на час реєстрації себе батьком дитини не знав.

Відповідно до частини четвертої статті 182 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_4 не є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2021 у справі № 335/7584/16-ц заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2016 у зв`язку з нововиявленими обставинами у справі № 335/7584/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задоволено, скасовано зазначене заочне рішення та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину відмовлено (а.с. 7-8).

Рішення набрало законної сили 11.06.2021.

Відповідно до довідки про сплачені аліменти від 16.06.2021 № 254, виданої ТОВ «Восток Автомир», за період з лютого 2019 р. по травень 2021 р. ОСОБА_5 сплачено аліменти загальним розміром 31 608,54 грн. (а.с. 16).

Суд зазначає, що факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених розділом ІІІ СК України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини.

За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком.

Такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Аліментний обов`язок позивача у цій справі був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що позивач не є біологічним батьком дитини, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно, ніколи не був) батьком ОСОБА_3 .

Наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дітей є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитини, адже за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 21.07.2021 у справі № 477/1165/20.

В цей же час, відсутність у позивача аліментних зобов`язань перед відповідачем кореспондує з його правом на повернення сплачених ним сум аліментів на утримання ОСОБА_4 , оскільки позивач не є і ніколи не був її батьком.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За положенням частини першої статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Згідно із частиною першою статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

При цьому, статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

У правовідносинах, що склалися між сторонами аліменти стягувалися з позивача на користь відповідача на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2016, яке в подальшому було переглянуто і скасовано в порядку ст. 423 ЦПК України. На виконання вказаного рішення відповідачем було отримано виконавчий лист, направлений для виконання за місцем роботи позивача.

Отже, виплата аліментів проводилась ОСОБА_1 в порядку примусового виконання судового рішення, тобто не добровільно, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин норми ст. 1215 ЦК України.

Своєю чергою, набувач грошових коштів, яким є відповідач у цій справі, діяла недобросовісно, будучи обізнаною про те, що позивач не є біологічним батьком її дитини, пред`явила до суду позов про стягнення аліментів, а в подальшому - звернула його до примусового виконання. Відповідач зазначені обставин, з урахуванням принципу змагальності в цивільному судочинстві, не спростувала.

За таких обставин, в діях відповідача наявні ознаки недобросовісності, а тому, з урахуванням встановлених обставин, позивач вправі вимагати від відповідача повернення безпідставно отриманих грошових коштів розміром 31 608,24 грн.

Підсумовуючи все вищевикладене позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору розміром 908,00 грн. (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 133, 137, 141, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти розміром 31 608 (тридцять одна тисяча шістсот вісім) гривень 24 копійки, а також судовий збір розміром 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Копію заочного рішення не пізніше двох днів з дня його складання надіслати відповідачеві рекомендованим листом із повідомленням.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищезазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення складено в повному обсязі 18 жовтня 2021 р.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя А.В. Шалагінова