Справа № 595/1666/20
Провадження № 2/595/61/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2021

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м.Бучач цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач згідно підписаної заяви №б/н від 14.02.2011 року отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі - договір). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту АТ КБ «ПриватБанк» керувався п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання згідно договору виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач скористався кредитною лінією, проте взяті на себе зобов`язання не виконував належним чином, у зв`язку з чим станом на 05.10.2020 року заборгованість складає 20409,36 грн., з яких: 15070,66 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5288,70 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 50 грн. нарахована пеня. На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача зазначений розмір заборгованості за кредитним договором, а також 2102 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 12 листопада 2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

18 травня 2021 року представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву в якому позов заперечив та зазначив, що відповідач заперечує факт отримання кредиту у розмірі 20409,36 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Договір про надання банківських послуг між сторонами по справі не був укладений. Відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 14.02.2011 року вказано, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між клієнтом та банком Договір про надання банківських послуг. Матеріали справи

не містять підпису клієнта на пам`ятці та Тарифах банку які діяли на час підписання анкети-заяви. Відповідач заперечує факт обізнаності із умовами кредитування, строками, розміром процентів та неустойкою, яка застосовуються у разі прострочення платежу. Позивач посилається на те, що відповідач ознайомлений із правилами та умовами кредитування, оскільки підписав відповідну анкету-заяву. Як вбачається із анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку та паспорта відповідача, підпис клієнта ОСОБА_1 відрізняється від підпису клієнта ОСОБА_1 який міститься в документі «Довідка про умови кредитування і з використанням платіжної картки «Кредитка універсальна 55 днів пільгового періоду». Крім того вказана довідка не містить запису про дату її підписання. У зв`язку із тим, що між позивачем та відповідачем не було досягнуто домовленості про умови та строки кредитування, вважаю що кредитний договір між сторонами не було укладено. Окрім того, з моменту підписання анкети на отримання кредитних коштів пройшло більше трьох років, а тому є всі підстави для застосування строку позовної давності. Також, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Просить в позові відмовити у повному обсязі.

15 червня 2021 року на адресу Бучацького районного суду Тернопільської області від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» надійшла відповідь на відзив, з якої вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 14.02.2011 року. Підписавши заяву банк та ОСОБА_1 приєдналися і зобов`язалися виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг. Заява про приєднення до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. На підставі поданої Заяви, відповідачу було відкрито картковий рахунок. Відповідно до виписки по рахунку, вбачається використання відповідачем кредитних коштів, а саме операції щодо зняття готівки в банкоматі, розрахування за товари та послуги, операції щодо повернення кредитних коштів. Також, до матеріалів позовної заяви долучено «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» власноруч підписана відповідачем, з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30,00% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови, а тому просить в позові відмовити.

23 червня 2021 року від представника позивача на адресу Бучацького районного суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором від 14.02.2011 року, в розмірі 20359,36 грн., з яких 15070,66 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5288,70 грн. заборгованість за простроченими відсотками, а також понесені позивачем судові витрати.

Представник КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, згідно поданого клопотанням просить суд розглядати справу у його відсутності. Позов підтримує.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, згідно поданої заяви просять суд розглядати справу у їх відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання

усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу

за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк», пред`являючи позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, посилається на укладення між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору б/н від 14.02.2011 року за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Однак, матеріали справи не містять оригіналу чи належно засвідченої копії договору б/н від 14.02.2011 року із якого би вбачалися погоджені в установленому порядку умови кредитування, зокрема, щодо сплати конкретно установленого розміру відсотків за користування кредитом, та штрафів.

Відповідач, у поданому відзиві на позов, заперечив, що він був ознайомлений із умовами кредитування, строками, розміром процентів та неустойки, яка застосовується у разі прострочення платежу. Вказує, що під час підписання заяви-анкети, йому не було представлено для ознайомлення жодних умов та правил кредитування та тарифів, зазначає, що позивачем не надано доказів, що він погодився саме з тими Умовами та Правилами, а також тарифами на які посилається позивач. Позивачем не було долучено до справи Умови та Правила на яких був би його підпис, саме в тій редакції на яку позивач посилається.

Крім того, згідно Ухвали Бучацького районного суду від 18 травня 2021 року було витребувано у Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги,50, оригінал довідки про умови кредитування із використанням платіжної картки «Кредитка універсальна 55 днів пільговий період» ОСОБА_1 . Проте, позивачем ухвалу суду не виконано, на адресу суду надійшов лише супровідний лист, в якому зазначалося, що оригінал вказаної довідки буде представлено у наступні судові засідання.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Застосовуючи принцип диспозитивності, що закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, саме позивач, як особа, що на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених цим Кодеком. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та

відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по відсоткам. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Умови та правила надання банківських послуг як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів, за користування кредитними коштами.

Крім того, роздруківка по рахунку беззаперечним доказом підставності позовних вимог бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Зокрема, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умови та правила надання банківських послуг, додані до позовної заяви, існували на день підписання відповідачем Анкети-заяви.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (14.02.2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (12.11.2020 року), і кредитор міг додати до позовної заяви Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Із копії заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил банківських послуг в Приватбанку, наданої до суду позивачем, не вбачається, що вона стосується Умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач.

Твердження позивача, що АТ КБ «Приват Банк» виконав умови договору та у витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», поінформував відповідача про відсотки за кредитом, суд вважає неспроможними, судом оцінюються критично, оскільки із вказаного витягу не вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомленим із таким витягом, так як не містить жодних підписів. Із наданого розрахунку заборгованості лише вбачається рух коштів на кредитному рахунку ОСОБА_1 .

Враховуючи, що доказів узгодження сторонами у письмовому вигляді таких умов, як сплата процентів, за користування кредитними коштами позивачем не надано, суд приходить до висновку про відмову у стягненні процентів за користування кредитом, за кредитним договором б/н від 14.02.2011 року.

Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, то суд проаналізувавши докази по даній справі, враховуючи, те що відповідач користувався кредитними коштами наданими йому позивачем, що підтверджується розрахунком заборгованості, однак доказів про повернення цих кредитних коштів не надав, тому суд вважає, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його, тому позивач вправі вимагати захист своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому суд вважає за необхідне стягнути в примусовому порядку з боржника суму непогашеного тіла кредиту в розмірі 15070,66 грн.

Стосовно тверджень представника позивача, що оскільки з моменту підписання анкети на отримання кредитних коштів пройшло більше трьох років, а тому є всі підстави для застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Також, відповідно до вимог ст.ст.256, 257, 259 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ч.1 ст. 261 цього Кодексу перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або повинна була довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З врахуванням умов договору (графіку погашення кредиту), якими встановлені окремі самостійні зобов`язання, що деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Так, відповідно, до ч.ч.1, 3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж на погашення наявної заборгованості в розмірі 1500 грн. відповідачем було внесено 09.07.2019 року.

З позовом до суду банк звернувся 12.11.2020 року.

Таким чином, внаслідок сплати відповідачем 30.09.2019 року частково заборгованості за кредитом, встановлений законом трирічний строк позовної давності було перервано.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволено частково 15070,66 грн. х 100% : 20359,36 грн. = 0,74 % ; 2102 грн. х 0,044 %= 1555,48 грн., тому розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1555,48 грн.

Керуючись ст.ст.4,12,13,76,81,141,259,263,265,268,273,274,279,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Cтягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»(код ЄДРОПОУ 14360570, рах.№ НОМЕР_1 , МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором від 14.02.2011 року в сумі 15070 (п`ятнадцять тисяч сімдесят) грн. 66 коп.

Cтягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»(код ЄДРОПОУ 14360570, рах.№ НОМЕР_1 , МФО № 305299) 1555 (одну тисячу п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 48 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Р. О. Содомора