Справа № 680/578/17
№2/680/2/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 року смт Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Яцина О.І.,

за участю секретарів судового засідання Максимчука С.М. , Стандрійчук М.П., Скоробогатої Р.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представників позивача - адвокатів Солов`я О.В., Худого І.А., Керницької О.В.,

відповідачки - ОСОБА_2 ,

представника відповідачки адвоката Янцеловського М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Нова Ушиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі вказаним позовом в якому просить скасувати державний акт серії ЯЖ 954348 від 17 лютого 2009 року, який посвідчує право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер 682338900:01:001:0001, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрутування позову посилається на те, що є власником земельних ділянок з кадастровими номерами 682338900:01:001:0185 та 682338900:01:001:0186. Власником суміжних земельних ділянок є ОСОБА_3 на підставі державних актів серії ЯЖ №954350 та серії ЯЖ №954348 від 17 лютого 2009 року. Дані земельні ділянки здобуто сторонами у власність в порядку безоплатної передачі земельних ділянок, які постійно перебували в їхньому користуванні. 30 жовтня 2008 року представником виконавця геодезичних робіт при виготовлені технічної документації ОСОБА_3 складено протокол погодження та встановлення меж земельних ділянок, відповідно до якого встановлено та погоджено на місцевості межі земельних ділянок. На місцевості кути повороту межі закріплено межовими знаками камінням та дерев`яними кілками в кількості 16 шт. На звороті протоколу міститься нібито його підпис, хоча він його не ставив. Згідно із висновком судової земельно-технічної експертизи межі встановлені правовстановлюючими документами не відповідають фактичним межам земельних ділянок належних сторонам, внаслідок того, що вони зміщені в північно-східну сторону. Дане зміщення відбулось внаслідок допущеної похибки при прив`язці земельної ділянки ОСОБА_3 до Державної системи координат під час виготовлення технічної документації у 2008 році. Таким чином державний акт виготовлявся з грубим порушенням норм закону.

31 липня 2017 року ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

17 серпня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 23 серпня 2017 року.

31 січня 2018 року у зв`язку із набранням чинності нової редакції ЦПК України, справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 02 березня 2018 року.

02 березня 2018 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено.

30 жовтня 2019 року справу на підставі розпорядження керівника апарату суду №10 від 30 жовтня 2019 року розподілено судді Яцині О.І.

31 жовтня 2019 року ухвалою Новоушицького районного суду справу прийнято до свого провадження та поновлено провадження у справі.

26 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 19 травня 2020 року.

06 липня 2020 року провадження у справі зупинено до закінчення шестимісячного строку, необхідного для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09 березня 2021 року поновлено провадження у справі та залучено до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та зазначили, що ОСОБА_3 незаконно було видано державний акт на земельну ділянку, оскільки межові знаки встановлені батьками ОСОБА_3 та батьками ОСОБА_1 лишились незмінними. Відповідно до точок відображених у оскаржуваному акті, такі не виставлялись. Тобто, межі земельних ділянок сторін станом на дату видачі Державного акту серії ЯЖ №954348 від 17 лютого 2009 року відповідали тим, що встановлені за життя їх батьків, та не були приведені у відповідність до тих, що відображені в оскаржуваному акті. Крім того у протоколі погодження та встановлення меж земельної ділянки, який складено 30 жовтня 2008 року підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Представники суміжних землекористувачів» виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи №1782/1783/18-26 від 31.05.2018 проведеної в межах цивільної справи №680/578/17, а тому просили скасувати державний акт виданий на ім`я ОСОБА_3 .

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що ОСОБА_3 на підставі державних актів серії ЯЖ №954350, ЯЖ №954348 від 17 лютого 2009 року належали земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Власником суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2 є позивач, яким було здійснено самовільне будівництво сінника та паркану на відстані від 10 до 30 см. по всій довжині його земельної ділянки з кадастровим номером 682338900:01:001:0001, також споруджено позивачем огорожу на належній позивачці землі по всій довжині земельної ділянки.

Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затверджені технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Непогодження меж не порушило право позивача на отримання у власність земельної ділянки, суміжної із земельною ділянкою відповідача, а тому його право жодним чином порушено не було.

Більше того, при наявності у фактичному користуванні позивача земельної ділянки площею 0,40 га, ним було приватизовано більшу земельну ділянку 0,409 га., що тим більше не порушує прав та інтересів позивача.

В судовому засіданні представник позивача повідомила, що даний державний акт про право власності на земельну ділянку в існуючих межах порушує його право власності на сінник, який ним збудований раніше, без фундаменту, а отже не є об`єктом нерухомого майна і також не порушує прав позивача.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_1 пояснив, що він та померлий ОСОБА_3 є власниками суміжних земельних ділянок, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 та відповідно, АДРЕСА_3 . Межі між цими земельними ділянками були встановлені ще їхніми батьками, а саме було закопано камінь, який в подальшому був зміщений ОСОБА_2 на 30 сантиметрів. В 1995 році ним було збудовано сінник та паркан по всій межі. В 2008 році ОСОБА_3 розпочав процедуру приватизації своєї земельної ділянки, межові знаки, які розділяли земельні ділянки залишалися незмінними, тобто такими які були встановлені, ще їхніми батьками.

В 2009 році ОСОБА_3 , було отримано Державний акт серії ЯЖ №954348, який посвідчував право власності на земельну ділянку площею 0,25 га.

В 2016 році позивачу стало відомо про те, що його сінник розміщений на земельній ділянці ОСОБА_3 ,

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідка, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, дійшов до такого висновку.

17 лютого 2009 року ОСОБА_3 видано державний акт серії ЯЖ №954350 на право власності на земельну ділянку площею 0,1387 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Ставчани Новоушицького району Хмельницької області, кадастровий номер :01:001:0003 та державний акт серії ЯЖ №954348 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (присадибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0001 (а.с.6,7).

Позивач є власником земельної ділянки, площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0185 та земельної ділянки площею 0,1590 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої в АДРЕСА_4 , кадастровий номер :01:001:0186, відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 лютого 2017 року (а.с.9,10).

Ці земельні ділянки в натурі являються однією загальною земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 . Земельні ділянки, належні відповідачу, теж являються однією земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_2 . Земельна ділянка позивача з кадастровим номером :01:001:0185 межує із земельною ділянкою відповідача з кадастровим номером :01:001:0001.

Позивач, обґрунтовуючи позов, вказав, що з 2015 року відповідачка перестала визнавати встановлену між ними межу. Частина земельної ділянки, яку він нібито безпідставно зайняв, ніколи не перебувала у користуванні ОСОБА_3 , а завжди знаходилась у його користуванні, а тому права на її отримання під час безоплатної приватизації у відповідача не було.

Крім того позивач стверджував, що оспорений ним Державний акт виготовлений з грубим порушенням норм пунктів 1.13,1.14, 2.1-2.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі.

Суд вважає дані доводи необґрунтованими, виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до вимог ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Згідно з ч.1 ст.126 ЗК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

При відведенні земельної ділянки та розробленні документації із землеустрою з метою посвідчення прав на земельну ділянку у порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу, в обов`язковому порядку проводиться кадастрова зйомка, яка включає геодезичне встановлення та погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, виготовлення кадастрового плану земельної ділянки.

Відповідно до ч.1-2 ст.55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до п.п. 1.3, 1.4, 2.1-2.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43 складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об`єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією. Довгострокові межові знаки передаються на зберігання власнику або користувачу земельної ділянки, про що складається відповідний акт. Акт складається у трьох примірниках, підписується власником або користувачем земельної ділянки, виконавцем робіт і представником районного (міського) відділу (управління) земельних ресурсів Держкомзему України. Один примірник додається до технічної документації зі складання відповідного державного акта, другий - передається виконавцю робіт, третій - видається разом з державним актом на землю власнику або користувачу земельної ділянки. Власник або користувач земельної ділянки попереджається про відповідальність за порушення чи знищення вказаних знаків.

Роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності:

- підготовчі роботи;

- встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки;

- складання кадастрового плану земельної ділянки;

- заповнення бланка державного акта.

Підготовчі роботи включають:

- підготовку виписки з рішення відповідної ради або державної

адміністрації про передачу у власність або надання у постійне

користування земельної ділянки;

- аналіз договору купівлі-продажу земельної ділянки або іншого правоустановного документа, що посвідчує перехід права власності на землю;

- аналіз матеріалів проекту відведення земельної ділянки;

- підготовка виписки з земельно-облікових документів про площу земельної ділянки;

- аналіз висновку державного органу земельних ресурсів про наявні обмеження на використання земельної ділянки (крім випадків відчуження земельної ділянки із земель приватної власності);

- аналіз висновку органу у справах будівництва і архітектури про наявні обмеження на використання земельної ділянки;

- підбір планово-картографічних матеріалів та збирання інформації про опорну геодезичну мережу;

- проведення рекогносцирування по зовнішній межі земельної

ділянки.

Межі земельних ділянок, що передаються або надаються у

власність чи у користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами. Крайні поворотні точки кожної межі закріплюються довгостроковими межовими знаками встановленого зразка, крім випадків збігу вказаних поворотних точок меж з твердими точками на місцевості.

Перенесення в натуру (на місцевість) або відновлення всіх поворотних точок меж земельної ділянки здійснюється геодезичними методами з прив`язкою не менше двох характерних закріплених поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі та до твердих точок на місцевості. Здійснюється кадастрова зйомка земельної ділянки з наступним вирахуванням координат поворотних точок меж (у державній або умовній системі координат) і площі ділянки. За результатами виконаних робіт складається кадастровий план земельної ділянки.

Тобто, погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності. Виконання усіх підготовчих робіт з виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку передбачає як перевірку того, чи є земельна ділянка вільною, чи не належить вона іншому власнику чи користувачеві та чи не накладаються межі вказаної земельної ділянки на суміжні земельні ділянки.

Так, в 2008 році Приватним підприємством «Наша-справа» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчує право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 в с. Ставчани, Новоушицького району, Хмельницької області. В складі даної технічної документації міститься протокол погодження та встановлення меж земельної ділянки від 30 жовтня 2008 року, складений представником виконавця геодезичних робіт МПП «Анатолій K», в присутності власника ОСОБА_3 , представника Ставчанської сільської ради, представників суміжних землевласників, землекористувачів ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , якими встановлено та погоджено межі земельної ділянки. На місцевості кути повороту межі закріплені межовими знаками, існуючими кам`яними та дерев`яними в кількості 16 штук.

Позивач посилається на те, що встановлена межа у протоколі погодження та встановлення меж, який є складовою технічної документації відповідача, відповідала історичній межі між земельними ділянками сторін, тим самим погодився на відсутність будь-яких зауважень під час погодження межі земельних ділянок. Хоча вказав, що він протокол не підписував, що також підтверджено висновком судово-почеркознавчої експертизи №№1782/1783/18-26 від 31.05.2018 року.

З приводу цього Верховним Судом у постанові від 23.01.19, справі № 580/168/16-ц зазначено, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Не підписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Також при досліджені судом висновку земельно-технічної експертизи, проведеної у справі №680/1009/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, експерт вказав, що фактичні межі земельних ділянок, що належать сторонам, не відповідають правовстановлюючим документам внаслідок того, що вони зміщені в північно-східну сторону. Дане зміщення відбулось внаслідок допущеної похибки при прив`язці земельної ділянки до Державної системи координат під час виготовлення технічної документації відповідача у 2008 році. Однак накладень земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0001 та :01:001:0185 відповідно до правовстановлюючих документів одна на другу не має.

Крім того експерт зазначив, що за відсутності чіткої інформації про межові знаки та межі земельної ділянки встановлені Протоколом погодження та встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_3 , яким була закріплена межа під час виготовлення Технічної документації 2008 року, не представляється за можливе встановити чи відповідає межа встановлена протоколом погодження меж між земельними ділянками, що перебувають у користуванні ОСОБА_1 (кадастровий номер :01:001:0185) та власності ОСОБА_3 (кадастровий номер :01:001:0001) дійсні межі, відповідно до технічної документації та правовстановлюючих документів.

Також експертом встановлено, що фактичні межі земельної ділянки ОСОБА_1 не відповідають межам визначеним правовстановлюючими документами, зокрема фактичні межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0185 збільшились на площу 41 кв.м. в порівнянні з правовстановлюючими документами за рахунок земельної ділянки ОСОБА_3 ; зменшились на площу 4 кв.м. за рахунок того, що перебувають в фактичному користуванні сільської ради; зменшились на площу 3 кв.м. за рахунок того, що перебувають в користуванні сусіднього землевласника ОСОБА_8 .

Отже, при проведенні експертизи не встановлено порушень прав ОСОБА_1 при передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_3 .

Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У силу статей 321, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, а припинення права власності можливе лише з підстав, передбачених статтею 346 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України).

Таким чином, позивач мав довести, що він є землекористувачем або власником земельної ділянки і його право власності чи користування земельною ділянкою було порушене відповідачем.

Суд вважає, що ОСОБА_1 не довів, що його права порушені, оскільки не довів що видачею відповідачу державного акту на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0001 порушуються його права як власника суміжної земельної ділянки.

Одночасно суд зазначає, що допущення при виготовленні технічної документації ОСОБА_3 похибки у прив`язці земельної ділянки до Державної системи координат не порушує права власності чи користування позивача належною йому земельною ділянкою.

Статтею 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

До Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки, як, зокрема, кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі (ч.1 ст.15 вказаного Закону).

За приписами ст.37 даного Закону у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб.

Виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок наявності технічних помилок у документах, на підставі яких були внесені такі відомості, здійснюється після виправлення помилок у зазначених документах.

Виправлення інших помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою, оцінки земель, здійснюється після внесення змін до такої документації.

Крім того, судом враховано той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий державний акт. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку (правова позиція Верховного Суду України, яка висловлена судом в постанові від 4 червня 2014 року (справа № 6 - 46 цс 14),

У даній справі позивач, посилаючись на незаконність отримання відповідачем земельної ділянки у зв`язку із порушенням порядку її отримання, рішення, на підставі якого відповідач отримав державний акт, не оскаржує.

Оскільки позивач не довів правових та фактичних підстав для визнання державного акту відповідача недійсним, та факту існування порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів, які підлягають захисту, що є його обов`язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 12 ЦПК України, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Враховуючи відмову в позові, судові витрати понесені позивачем на оплату судового збору слід покласти на останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 3, 5, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 89,141, 258, 259 263, 264, 265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду через Новоушицький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Суддя О. І. Яцина