ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року м. Чернівці

справа № 725/4332/19

провадження №22-ц/822/733/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н.К.

суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б.

секретар Скрипка С.В.

за участю: позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ, треті особи: приватний нотаріус Острозького районного нотаріального округу Вержиковський Олександр Миколайович, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Наталія Володимирівна, про визнання недійсними довіреностей, скасування перереєстрації автомобіля та поновлення реєстрації автомобіля, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 13 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Галичанського О.І.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Регіонального сервісного центру МВС в Чернівецькій області, Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області, ОСОБА_5 про визнання недійсними довіреностей, скасування перереєстрації автомобіля та поновлення реєстрації автомобіля.

Позовна заява обґрунтована тим, що він є власником автомобіля марки «Mercedes-Benz С 250», 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 23 жовтня 2007 року, серії НОМЕР_2 , виданого ВРЕР для обслуговування м. Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області.

Зазначав, що він, як власник вищевказаного автомобіля, жодних реєстраційних дій з автомобілем не здійснював. Сам транспортний засіб разом з реєстраційними документами знаходиться у нього і жодного разу не змінював свого місця перебування чи зберігання. Будь-яких довіреностей на розпорядження транспортним засобом він не надавав.

26 травня 2016 року під час спроби зняти власний автомобіль з обліку для реалізації йому стало відомо, що 29 липня 2014 року належний йому автомобіль було перереєстровано на іншу невідому особу. Зняття з обліку та перереєстрація транспортного засобу проводилися в Івано-Франківській області. Будь-яких вказівок чи доручень щодо зняття чи перереєстрації належного йому автомобіля марки «Mercedes-Benz» він не надавав та до ВРЕР у 2014 році з приводу даного автомобіля не звертався.

З метою підтвердження факту наявності автомобіля, дійсності номерів агрегатів та супроводжувальних документів на вказаний транспортний засіб, 26 травня 2016 року він звернувся до Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення відповідного експертного дослідження.

Згідно висновку експертного дослідження № 26/280/5165 від 26 травня 2016 року номер кузова та номер двигуна згаданого автомобіля не змінювався. Бланк наданого на дослідження документа "Свідоцтво про реєстрацію ТЗ" серія НОМЕР_2 відповідає бланкам, які є в офіційному обігу.

Стверджував, що звернувся до правоохоронних органів, на підставі чого Калуським відділом поліції ГУНП в Івано-Франківській області відкрито кримінальне провадження № 0000776 від 05 червня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України щодо використання підроблених документів на автомобіль марки «Mercedes-Benz С 250», 1997 року випуску. Проте станом на момент подання даної позовної заяви, поліцією винних до відповідальності не притягнуто, а право власності позивача не поновлено.

Вказував, що звернувся зі скаргою до Регіонального сервісного центру МВС України в Івано-Франківській області, проте його повідомлено, що дії працівників ТСЦ № 2642 Регіонального сервісного центру МВС України в Івано-Франківській області під час перереєстрації автомобіля марки «Мерседес-Бенц С 250», 1997 року випуску, відповідають вимогам нормативних документів, порушень чинного законодавства працівниками ТСЦ № 2642 не допущено, а також повідомлено, що матеріали, які стали підставою для перереєстрації вказаного автомобіля направлено до Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

20 лютого 2017 року він звернувся до територіального сервісного центру 7341 регіонального сервісного центру МВС в Чернівецькій області та отримав відповідь про те, що відповідно до облікових даних Єдиного державного реєстру МВС України та регіонального масиву баз даних, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль марки «Mercedes-Benz С 250» було видано 23 жовтня 2007 року на ім`я ОСОБА_1 . Інше свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу під серією та номером НОМЕР_2 , ТСЦ 7341 взагалі не видавалось.

Згідно відповіді з Регіонального сервісного центру МВС в Чернівецькій області за № 24 08-645 від 26.02.2018 року транспортний засіб «Mercedes-Benz С 250» був знятий з обліку в Калуському ВРЕР при УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області. Надалі, 29 липня 2014 року транспортний засіб перереєстрований на громадянина ОСОБА_4 .

Також вказував, що 11 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Вержиковським О.М. у м. Острог Рівненської області посвідчено довіреність ВТМ № 940441, згідно якої ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 управляти та розпоряджатись належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ВРЕР для обслуговування м. Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області 23 жовтня 2007 року автомобілем марки «Mercedes-Benz С 250», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Довіреність видана з правом продажу автомобіля.

Стверджував, що не має жодного відношення щодо вчинення вищевказаної довіреності, зазначену довіреність він не підписував та вважав, що приватним нотаріусом Вержиковським О.В. було виготовлено вищевказану довіреність всупереч вимог законодавства.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд:

визнати недійсною довіреність від 11 жовтня 2013 року, серія ВТМ № 940441, посвідчену приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Вержиковським О. М., якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 управляти та розпоряджатись належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ВРЕР для обслуговування м. Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області 23 жовтня 2007 року автомобілем «Mercedes-Benz С 250», 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

визнати недійсною довіреність від 17 листопада 2013 року, серія ВТО № 067269, що посвідчена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В., згідно якої ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продати, зняти з обліку в ДАІ, належний ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію СЕС НОМЕР_4 , виданого ВРЕР для обслуговування м. Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області 23 жовтня 2007 року спірний автомобіль;

зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС в Чернівецькій області та Регіональний сервісний центр МВС в Івано-Франківській області скасувати запис про зняття з обліку згаданий автомобіль з ОСОБА_1 за операцією «530 - зняття з обліку для реалізації» від 04 червня 2014 року, скасувати запис про перереєстрацію на ОСОБА_4 спірного автомобіля за операцією «40 - вторинна реєстрація транспортного засобу, придбаного в торгівельній організації» від 29 липня 2014 року та зареєструвати (відновити) за ОСОБА_1 , право власності на автомобіль марки «Мерседес-Бенс С 250», 1997 року випуску.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 13 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач належними та допустимими доказами не довів, що не видавав довіреність від 11 жовтня 2013 року. Крім цього, обраний спосіб захисту ОСОБА_1 не відповідає природі такого права або охоронюваного законом інтересу, характеру незаконного посягання та не є ефективним для поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. Також, на даний час докази на доведення протиправності дій відповідачів позивачем суду не надані, судом в належному порядку такі докази також не отримані.

При цьому, відмовляючи у задоволенні позову до ТСЦ МВС в Чернівецькій області, суд першої інстанції зазначив, що посадові особи сервісного центру у своїй діяльності не вчиняли будь-яких дій стосовно реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку спірного транспортного засобу, а тому не є належними відповідачами по даній справі.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не надав оцінки обставинам справи та письмовим доказам, жодним чином не мотивувавши своє рішення.

Приватним нотаріусом Вержинським О.В. всупереч вимог законодавства було виготовлено довіреність від 11 жовтня 2013 року за його відсутності. При цьому невідомою йому особою підроблено його підпис. У день посвідчення вказаної довіреності він перебував у Чернівецькій області, що суд першої інстанції встановив допитавши про це відповідного свідка, однак не надав цій обставині жодної правової оцінки.

Крім того, суд першої інстанції не дослідив належним чином копію вказаної довіреності та не надав правової оцінки тому, що адреса його місця проживання згідно паспортних даних та адреса зазначена у спірній довіреності від 11 жовтня 2013 року є різними.

Також суд першої інстанції не встановив, що зняття з обліку транспортного засобу відбулося на підставі другої довіреності, яка вчинена з порушенням вимог ст.ст.240, 247 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу Регіональний сервісний центр МВС в Чернівецькій області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. Посилалося на те, що зняття з обліку спірного автомобіля 04 червня 2014 року проводилось в Калуському ВРЕР при УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області. Посадові особи ТСЦ МВС в Чернівецькій області не вчиняли будь-яких протиправних дій стосовно реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортного засобу марки «Мерсебес Бенс С 250», 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про скасування реєстрації зняття з обліку, реєстрації (перереєстрації) автомобіля на нового власника та поновлення в реєстрації - скасуванню з наступних підстав.

Обставини справи

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є власником автомобіля марки «Mercedes-Benz С 250», 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , номер двигуна НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 23.10.2007 року, серії НОМЕР_2 , виданого ВРЕР для обслуговування м. Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області ( т.1 а.с.17).

З відповіді заступника начальника Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області №1909/108/24/02-2018 від 19.02.2018 року вбачається, що слідчим відділенням Калуського відділу поліції розслідується кримінальне провадження №0000776 від 05.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, за фактом використання підроблених документів на автомобіль марки «Мерсеес-Бенс С-250», 1997 року випуску, кузов НОМЕР_7 (т.1 а.с.24).

За інформацією з аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України, спірний автомобіль було перереєстровано на ОСОБА_1 за операцією «401 - перереєстрація ТЗ при переобладнанні із зміною кузова» 23 жовтня 2007 року Відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи при Управлінні Державної автомобільної інспекції України в Чернівецькій області, з видачею йому свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_2 та присвоєнням державного номерного знаку НОМЕР_1 .

29 липня 2014 року належний ОСОБА_1 автомобіль перереєстрований Регіональним сервісним центром Міністерства Внутрішніх справ в Івано-Франківській області на ОСОБА_6 .

Зняття з обліку автомобіля за операцією «530 - зняття з обліку для реалізації» проведено 04 червня 2014 року Калуський ВРЕР при УДАІ.

Підставою для зняття автомобіля з обліку стали наступні документи: заява № 40944418 від 04.06.2014 р. ОСОБА_5 (діяв на підставі довіреності); акт технічного огляду ТЗ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 від 23 жовтня 2007 року; облікова картка № НОМЕР_8 від 04 червня 2014 року, довіреність приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу від 17 листопада 2013 року, серія ВТО № 067269.

Перереєстрацію автомобіля на нового власника ОСОБА_4 , за операцією «40 - вторинна реєстрація ТЗ, придбаного в торгівельній організації» здійснено 29 липня 2014 року Калуським ВРЕР при УДАІ, з видачею свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_9 та присвоєнням державного номерного знаку НОМЕР_10 .

Підставою для перереєстрації автомобіля стали наступні документи: заява № 45469329 від 29 липня 2014 року ОСОБА_4 (діяв на підставі довіреності); акт технічного огляду ТЗ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 від 23 жовтня 2007 року , довідка-рахунок серія НОМЕР_11 від 28 липня 2014 року видана на ім`я ОСОБА_4 ; довіреність приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Рівненської області від 11 жовтня 2013 року серія ВТМ № 940441.

26 травня 2016 року Чернівецьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром проведено експертне дослідження і складено висновок № 26/280/5165, відповідно до якого номер кузова НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_6 , наданого на дослідження транспортного засобу MERCEDES-BENZ C 250, номерний знак НОМЕР_1 , не змінювався; бланк наданого на дослідження документа "Свідоцтва про реєстрацію ТЗ " серія НОМЕР_12 відповідає бланкам, які є в офіційному обігу. ( т.1 а.с.27).

Також встановлено, що спірний автомобіль, оригінал свідоцтва про право власності на спірний автомобіль серії НОМЕР_2 , виданий позивачу 23 жовтня 2007 року, та реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 по теперішній час знаходяться у ОСОБА_1 .

Згідно довіреності від 11 жовтня 2013 року посвідченої в м.Острог Рівненської області приватним нотаріусом Вержиковським О.М., ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 управляти та розпоряджатись належними ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію СЕС НОМЕР_4 , виданого ВРЕР по обслуговуванню м.Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області 23.10.2007 року, автомобілем марки MERCEDES-BENZ C 250, номер кузова НОМЕР_3 .

17 листопада 2013 року ОСОБА_3 на підставі довіреності, серія ВТО № 067269, що посвідчена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В. уповноважив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продати, зняти з обліку в ДАІ, належний ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , виданого ВРЕР для обслуговування м. Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області 23 жовтня року автомобіль «Mercedes-Benz С 250», номер кузова НОМЕР_13 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На підставі вказаної довіреності було знято з обліку та перереєстровано транспортний засіб, а також зареєстровано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 , у якому зазначено, що власником спірного автомобіля є ОСОБА_4 та видано державний номерний знак НОМЕР_14 .

Відповідно до повідомлення поліції слідчий відділ проводить досудове слідство по кримінальному провадженню від 05 червня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України. На даний час проводиться досудове розслідування та тривають оперативно-розшукові заходи.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 24 вересня 2021 року залучено Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ як правонаступника відповідачів Регіонального сервісного центру МВС у Чернівецькій області та Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду в повній мірі не відповідає.

Щодо визнання довіреностей недійсними

За змістом частини першої статті 215 ЦК України, статтей 229-233 ЦК України недійсність вчинених правочинів, визначається тоді, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина перша статті 205 ЦК України).

Загальні вимоги до письмової форми правочину встановлені у статті 207 ЦК України. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відповідно до статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (стаття 245 ЦК України).

Звертаючись з позовом, як на підставу позову ОСОБА_1 посилався на те, що він не мав волевиявлення на укладення оспореної ним довіреності від 11 жовтня 2013 року, виданої на ім`я ОСОБА_3 та не підписував її. Отже, правочин є неукладеним.

Обов`язок доказування невідповідності підпису позивача на оспорюваному договорі процесуальний закон покладає на позивача, а тому саме він зобов`язаний це доводити, зокрема в спосіб, визначений ним та законом, шляхом проведення в справі судової почеркознавчої експертизи.

Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 760/10691/18.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків, установлених цим кодексом.

Судом першої інстанції вживалися заходи щодо витребування оригіналу довіреності від 11 жовтня 2013 року з метою проведення судово-почеркознавчої експертизи, проте, оригінал вказаної довіреності на адресу суду не був направлений.

Зокрема, ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 03 березня 2020 року забезпечено докази по справі шляхом витребування з архіву управління юстиції Рівненської області нотаріальної справи, яка стосується посвідчення приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Вержиковським О.М. довіреності від 11 жовтня 2013 року серії ВТМ №940441 (т.2 а.с.37-38).

На виконання вказаної ухвали від Рівненського обласного державного нотаріального архіву надійшла відповідь від 18.06.2020 року за №453/01-24 про те, що відповідно до акту прийому передачі від 21 березня 2016 року приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу Вержиковським О.М. до Рівненського обласного нотаріального архіву було передано на зберігання документи названого фонду з 1999 по 2015 рік, в тому числі і довіреність від 11 жовтня 2013 року, викладену на бланку серії ВТМ №340441. В додатках до вказаного листа надано копію довіреності від 11 жовтня 2013 року, копію витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей та копію журналу реєстраційних дій (т.2 а.с.95-99).

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27 липня 2020 року повторно були забезпечені докази по справі шляхом витребування оригіналу довіреності від 11 жовтня 2013 року та оригіналів документів, на підставі яких була вчинена довіреність у приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Вержиковським О.М. (т.2 а.с.153-154).

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 листопада 2020 року були забезпечені докази по справі шляхом витребування оригіналу довіреності від 11 жовтня 2013 року з державного нотаріального архіву Рівненської області (т.2 а.с.221-222).

На виконання вказаної ухвали від в.о.завідувача Рівненського обласного державного нотаріального архіву надійшла відповідь від 10.11.2020 року за №890/01-24 про те, щоб направити до архіву уповноважену особу для отримання оригіналів нотаріальної справи (т.2 а.с.234).

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27 листопада 2020 року повторно були забезпечені докази по справі шляхом витребування оригіналу довіреності від 11 жовтня 2013 року з державного нотаріального архіву Рівненської області. Також ОСОБА_1 був уповноважений отримати у Рівненському обласному державному архіві оригінал оспореної довіреності разом з документами, на підставі яких вона посвідчувалася (т.2 а.с.244-245).

За наслідками розгляду ухвали від 27 листопада 2020 року в.о.завідувач Рівненського обласного державного нотаріального архіву повідомила, що надати оригінал довіреності від 11 жовтня 2013 року та документи, на підставі яких посвідчувалась вказана довіреність не вбачається можливим, оскільки при звірці документів за 2013 рік їх не виявилося (т.3 а.с.9-10).

Отже, судово-почеркознавча експертиза по даній справі проведена не була у зв`язку з відсутністю оригіналу довіреності від 11 жовтня 2013 року.

У постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-619цс15 наведено правовий висновок про те, що, вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх сукупності.

Зокрема, у разі вчинення правочину представником за довіреністю суду слід з`ясувати, чи наділив довіритель свого представника повноваженнями на вчинення правочину, чи діяв він у межах наданих йому повноважень, а якщо ні, то чи схвалив у подальшому довіритель укладений представником у його інтересах правочин.

Встановлено, що слідчим відділенням Калуського відділу поліції порушено кримінальне провадження №0000776 від 05.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, за фактом використання підроблених документів на автомобіль марки «Мерседес-Бенс С-250», 1997 року випуску, кузов НОМЕР_7 (т.1 а.с.24).

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10 червня 2020 року забезпечено докази по справі шляхом витребування з Калуського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області інформації щодо стану досудового розслідування кримінального провадження №0000776 від 05.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України (т.2 а.с.88).

Листом Першотравневого районного суду м.Чернівці від 07 липня 2020 року за №725/4332/19 до Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області було направлено нагадування про виконання ухвали суду від 10 червня 2020 року про надання інформації щодо стану досудового розслідування кримінальної справи (т.2 а.с.129).

Однак, жодної відповіді від відділу поліції про стан кримінального провадження до суду не поступило.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин не укладення довіреності від 11 жовтня 2013 року позивач не надав.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач належними та допустимими доказами не довів не укладення ним довіреності від 11 жовтня 2013 року.

Колегія суддів критично відноситься до показів свідка ОСОБА_7 , який підтвердив ту обставину, що 11 жовтня 2013 року бачив позивача на Калинівському ринку з ранку і до обіду.

Так, даний свідок допитувався в суді першої інстанції 14 січня 2021 року, тобто більше чим через сім років після укладення ОСОБА_1 довіреності від 11 жовтня 2013 року, а тому достовірність його показів викликає сумнів.

Крім цього, вказаний свідок не уточнив точний час коли він бачив позивача 11 жовтня 2013 року, лише уточнив, що до обіду. В той же час, з Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей зазначено час реєстрації довіреності 15:48.

Що стосується визнання недійсною довіреності від 17 листопада 2013 року, то ця вимога є похідною від вирішення вимоги про визнання недійсної довіреності від 11 жовтня 2013 року.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання довіреностей недійсними, суд першої інстанції також виходив з того, що позивач обрав невірний спосіб захисту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, провадження № 14-499цс19, викладено правовий висновок, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

У справі, що розглядається, позивач звернувся з вимогою про визнання недійсними довіреностей, посилаюсь на те, що він їх не підписував, умови їх не погоджував.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання довіреностей недійсними з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту.

Щодо скасування реєстрації зняття з обліку, перереєстрації транспортного засобу та поновлення державної реєстрації

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Законі України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ (далі - Закон №3353-ХІІ), у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, (далі - Порядок № 1388), Інструкцією про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства МВС України від 11.08.2010 №379, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.01.2011 за №123/18861 (далі - Інструкція №379), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

У статті 34 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлена Порядком.

Пунктом 1 Порядку №1388 передбачено, що на території України встановлюється єдина процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Відповідно до абзацу 1 п.8 Порядку №1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Абзац 26 п.8 Порядку №1388 передбачає, що для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку.

Відповідно до п.33 Порядку №1388 перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Таким чином, наведеними нормами передбачено, що для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку.

Згідно з п.39 Порядку №1388 у разі перереєстрації транспортного засобу свідоцтво про реєстрацію підлягає заміні на загальних підставах.

Інструкцією №379 встановлений порядок здійснення центрами надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів (далі - ТЗ), оформлення і видачі свідоцтв про реєстрацію ТЗ, тимчасових реєстраційних талонів (далі - реєстраційні документи) та номерних знаків на ТЗ.

Відповідно до п.4.2 Інструкції №379 у разі заміни свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта), крім випадків їх втрати або викрадення, проводиться перереєстрація ТЗ. При цьому попередньо видані свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічні паспорти) вилучаються. Вилучені свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічні паспорти) долучаються до матеріалів перереєстрації.

За пп.5.7.2 та пп.5.7.3 Інструкції №379 про скасування державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку ТЗ до автоматизованої бази даних АІС «Автомобіль» та Єдиного державного реєстру Державтоінспекції вноситься запис: «Скасування реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку ТЗ», а також вноситься запис про підстави такого скасування. Свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) таких ТЗ та номерні знаки вилучаються. Свідоцтво про реєстрацію ТЗ (технічний паспорт) анулюється способом, що не дозволяє його повторного використання, і долучається до матеріалів про скасування державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку ТЗ, а номерні знаки знищуються в установленому порядку.

Отже, при проведенні перереєстрації автомобіля свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу вилучається.

Встановлено, що перереєстрацію транспортного засобу на нового власника ОСОБА_4 здійснив Калуський ВРЕР при УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, що не заперечується відповідачами, у ОСОБА_1 наявний оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Також у ОСОБА_1 наявний транспортний засіб легковий автомобіль «Мерседес Бенс С 250» 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_15 , номер двигуна НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З висновку експертного дослідження №26/280/5165 від 26.05.2016 року вбачається, що номер кузова НОМЕР_15 , номер двигуна НОМЕР_6 , наданого на дослідження транспортного засобу «Мерседес Бенс С 250», номерний знак НОМЕР_1 , не змінювалися.

Бланк наданого на дослідження документа «Свідоцтво про реєстрацію ТЗ» серії НОМЕР_2 відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу (т.1 а.с.27).

З висновку експертного дослідження №26/7344/656 від 13.09.2018 року вбачається, що номер кузова НОМЕР_15 , номер двигуна НОМЕР_6 , наданого на дослідження транспортного засобу «Мерседес Бенс С 250», номерний знак НОМЕР_1 , не змінювалися.

Бланк наданого на дослідження документа «Свідоцтво про реєстрацію ТЗ» серії НОМЕР_2 відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу (т.1 а.с.26).

Крім того, як вбачається з позовної заяви, а також не доведено протилежне відповідачами, позивач не звертався із заявою про зняття автомобіля з обліку або перереєстрації, як і не втрачав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 .

Номерні знаки, які були закріплені за автомобілем позивача, не вилучались та продовжують перебувати на його автомобілі.

Свідоцтво про реєстрацію ТЗ позивача не містить жодних записів про будь-які дії зі зняття автомобіля.

Крім цього, відповідно до п.40 Порядку №1388 зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду.

Згідно п.3.7 Інструкції №379 передбачено, що огляд транспортного засобу працівником Центру проводиться за місцем реєстрації транспортного засобу. За письмовою заявою власника транспортного засобу, у разі технічної несправності транспортного засобу зазначений огляд проводиться з виїздом до місця його знаходження.

За результатами огляду на заяві уповноважена посадова особа Центру робить відповідну відмітку (із зазначенням П.І.Б. і дати проведення огляду) або складає акт технічного огляду транспортного засобу (додаток 3), який залучається до матеріалів реєстраційної справи.

При цьому, номерні агрегати ТЗ перевіряються за наявними обліками розшукуваного транспорту з використанням існуючих баз даних АІС. Крім того, з використанням Єдиного державного реєстру Державтоінспекції ТЗ перевіряється на предмет зняття його з обліку за місцем попередньої реєстрації (п.3.9 Інструкції №379).

Відповідно до пункту 42 Порядку № 1388, у разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв`язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: "Транспортний засіб знято з обліку для реалізації".

Системний аналіз зазначених вище норм свідчить про те, що будь - які реєстраційні дії зі зняття ТЗ з обліку могли бути проведенні відповідним підрозділом Державтоінспекції виключно на підставі: - заяви власника про зняття ТЗ з обліку; після перевірки документа, що посвідчує його особу; огляду ТЗ на предмет перевірки факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин транспортних засобів чи документів. Таким чином, саме здійснення всіх вказаних вище дій є обов`язковими умовами для зняття ТЗ з обліку, з вилученням номерних знаків, які були закріпленні за ТЗ.

В матеріалах справи міститься акт технічного огляду транспортного засобу (т.1 а.с.123).

Надаючи оцінку вказаному акту, колегія суддів вважає, що він складений з порушенням вимог пункту 3.7 Інструкції. Зокрема, в акті технічного огляду ТЗ не зазначено уповноважену посадову особу Центру, яка склала акт огляду, а також відсутня дата проведення огляду ТЗ, що прямо суперечить нормам пункту 3.7 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що працівники Калуського ВРЕР при УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області не провели всіх необхідних заходів, пов`язаних з оглядом транспортного засобу та перевіркою документів, які є підставою для здійснення перереєстрації транспортного засобу позивача, що слугувало підставою для протиправної перереєстрації автомобіля.

З огляду на викладене, є безпідставними доводи відповідачів ОСОБА_4 та регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області про те, що дії працівників Калуського ВРЕР при УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області відповідали вимогам Порядку №1388 та Інструкції №379.

Відповідно до вимог частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідач ОСОБА_4 , заперечуючи проти позову, на доведення тих обставин, що він правомірно користується спірним автомобілем, не надав доказів того, що на автомобілі, який він придбав номер кузова та номер двигуна не змінювався та відповідають номер кузова - НОМЕР_15 , номер двигуна НОМЕР_6 .

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у вказаній частині постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо належного способу захисту в частині скасування реєстрації зняття з обліку, перереєстрації транспортного засобу та поновлення державної реєстрації

Відмовляючи в задоволенні позову щодо скасування записів про перереєстрацію та відновлення державної реєстрації, суд першої інстанції виходив із того, що позивач обрав неналежний спосіб захисту.

Проте, колегія судів з таким висновком погодитись не може.

Відповідно до ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 341/551/16-ц (провадження № 14-109цс18).

За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи.

ОСОБА_1 у цій справі фактично намагається поновити свої права на користування та розпорядження своїм майном автомобілем марки «Мерседес Бенс С 250», який був відчужений на думку позивача за підробленими документами і який на час розгляду справи зареєстрований за відповідачем ОСОБА_4 .

Позивач володіє вказаним автомобілем, проте не може ним розпоряджатися та користуватися, оскільки державна реєстрація (перереєстрація) цього автомобіля вчинена на користь відповідача, який добровільно заяву про реєстрацію (перереєстрацію) вказаного майна на позивача не подає.

Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника. Визначаючи вид вимоги, особа може наразитися на проблему, коли одні й ті ж самі протиправні дії породжують виникнення різних цивільно-правових вимог до одного й того ж суб`єкта. Задоволення хоча б однієї з них позбавляє можливості пред`явлення іншої.

Отже, з`являється декілька шляхів досягнення кінцевої мети - відновлення порушеного права або захисту інтересу.

Позивач вправі самостійно обирати шлях досягнення кінцевої мети - відновлення порушеного права, тобто обирати більш вигідний позов і долати обмеження, встановлені щодо іншої вимоги, яка ґрунтується на тих же самих фактах.

Зважаючи на ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах.

Пунктом 40 Порядку № 1388 визначено, що зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в сервісному центрі МВС або в центрі надання адміністративних послуг на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного або приватного виконавця або рішення суду. Державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів скасовується, зокрема на підставі рішення суду.

Тлумачення наведених норм права дозволяє дійти висновку, що способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення про реєстрацію права власності на автомобіль, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено таку реєстрацію, про скасування державної реєстрації прав.

Отже, нормами матеріального права передбачено можливість реєстрації (перереєстрації) спірного автомобіля за позивачем саме на підставі рішення суду.

Таким чином, скасування перереєстрації спірного автомобіля на відповідача та поновлення реєстрації зазначеного автомобіля на позивача є належним та ефективним способом захисту права власності останньої, з огляду на зазначене, а також на те, що спірний автомобіль фактично знаходиться у позивача.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 липня 2021 року у справі №697/904/17 (проваження №61-5982св20).

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що скасування зняття з обліку поновлення державної реєстрації автомобіля позивача є ефективним способом захисту порушених прав позивача За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивач обрав невірний спосіб захисту.

Щодо позовної давності

Відповідач ОСОБА_4 , заперечуючи проти позову, просив суд до спірних правовідносин застосувати строк позовної давності.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до положень статті 257 ЦК України встановлюється загальна позовна давність у три роки.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Колегія суддів вважає, що позовна давність не пропущена, оскільки позивач довідався про порушення його права 26 травня 2016 року під час спроби зняти спірний транспортний засіб з обліку для реалізації.

Дана обставина підтверджується тим фактом, що відразу позивач звернувся до Калуського відділу поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

В травні 2018 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, позивач звернувся в порядку адміністративного судочинства із позовною заявою до Регіонального сервісного центру МВС України в Івано-Франківській області, третя особа ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений повністю.

Визнані протиправними дії Калуського ВРЕР при УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області щодо зняття з обліку автомобіля марки «Мерседес Бенс С-250», 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_15 , номер двигуна НОМЕР_6 , з ОСОБА_1 .

Зобов`язано Регіональний сервісний центр МВС в Івано-Франківській області скасувати запис про зняття з обліку автомобіля марки «Мерседес Бенс С-250», 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_15 , номер двигуна НОМЕР_6 , державний реєстраційний знак НОМЕР_1 з ОСОБА_1 (т.1 а.с.34-45).

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року скасовано, а провадження у даній справі закрито у зв`язку з тим, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (т.1 а.с.46-48).

В липні 2019 року позивач звернувся з указаним позовом в порядку цивільного судочинства.

Отже, колегія суддів вважає, що строк позовної давності не пропущений.

Щодо посилання відповідачів про те, що Головний сервісний центр МВС не являється правонаступником Регіональних сервісних центрів МВС та ВРЕР при УДАІ

Так, суд апеляційної інстанції критично ставиться до зазначених вище посилань та звертає увагу на положення ч.5 ст.34 Закону №3353 для автоматизованого обліку транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, та відомостей про їх власників та належних користувачів ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України.

В пп.37 п.4 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого указом Президента України №383/2011 від 06.04.2011 «Про затвердження Положення про Міністерство внутрішніх справ України» (редакція, яка діяла станом на жовтень 2013 року) передбачено, що Міністерство відповідно до покладених на нього завдань здійснює державну реєстрацію та облік транспортних засобів і видає відповідні реєстраційні документи. Аналогічні повноваження МВС України передбачені і в постанові Кабінету Міністрів України №878 від 28.10.2015 «Про затвердження Положення про Міністерство внутрішніх справ України».

Таким чином, державні функції щодо проведення реєстрації транспортних засобів покладались на МВС України.

Відповідно до п.4 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №341 від 14.04.1997, Державтоінспекція відповідно до покладених на неї завдань проводить державну реєстрацію (перереєстрацію) та облік призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортних засобів усіх типів.

Отже, станом на червень-липень 2014 року державні функції щодо проведення реєстрації транспортних засобів покладались саме на ДАІ МВС України.

Водночас, наказом МВС України №1532 від 30.11.2015 «Про ліквідацію Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС України, Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС, управлінь Державної автомобільної інспекції ГУМВС, УМВС України в Автономній Республіці Крим, областях» було прийнято рішення про ліквідацію Управлінь Державної автомобільної інспекції, зокрема і Управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Івано-Франківській області та призначено голову ліквідаційної комісії.

Відповідно до п.3 Порядку №1388, станом на дату звернення Позивача до суду, функції по проведенню реєстрації транспортних засобів делеговано територіальним сервісним центрам МВС.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ» №889 від 28.10.2015 було утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ.

Таким чином, Регіональний сервісний центр МВС в Івано-Франківській області є правонаступником Державної автомобільної інспекції щодо здійснення реєстраційних дій транспортних засобів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 лютого 2020 року №79 «Деякі питання територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» (далі Постанова №79) постановлено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком, в тому числі Регіональний сервісний центр МВС у Чернівецькій області та Регіональний сервісний центр МВС в Івано-Франківській області.

Відповідно до ч.2 Постанови №79 здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ згідно з пунктом 1 цієї постанови, покладається на Міністерство внутрішніх справ; територіальні органи з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до впорядкування структури Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 06 травня 2020 року до реєстру внесено записи про реєстрацію Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Чернівецькій області (філія ГСЦ МВС) та Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області (філія ГСЦ МВС), повне найменування, ідентифікаційний код юридичної особи, до якої належить відокремлений підрозділ Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ.

Регіональний сервісний центр МВС у Чернівецькій області та Регіональний сервісний центр МВС в Івано-Франківській області представлений виключно Ліквідаційною комісією, до повноважень якої, відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1074 від 20 жовтня 2011 року, не належить здійснення реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів, а належить, зокрема, лише здійснення ліквідаційних дій, визначених Планом заходів з ліквідації відповідних регіональних сервісних центрів.

А тому ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 24 вересня 2021 року був залучений Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ як правонаступник відповідачів Регіонального сервісного центру МВС у Чернівецькій області та Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області.

Апеляційним судом встановлено, що саме неправомірними діями посадових осіб Калуського ВРЕР при УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області було знято транспортний засіб, що належить позивачу, з обліку, а пізніше проведена реєстрація (перереєстрація) на іншого власника. Оскільки як Калуський ВРЕР при УДАІ УМВС України в Івано-Франківський області, так і його правонаступник Регіональний сервісний центр МВС в Івано-Франківській області ліквідовані, а функції по проведенню реєстрації транспортних засобів делеговано Головному сервісному центру Міністерства внутрішніх справ, то саме на вказаний орган судом покладається обов`язок щодо скасування реєстраційного запису та поновлення державної реєстрації автомобіля за позивачем.

Колегія суддів погоджується з доводами представника Регіонального сервісного центру МВС в Чернівецькій області, а також з рішенням суду першої інстанції в частині того, що посадовими особами Регіонального сервісного центру МВС в Чернівецькій області не вчинялися будь-які протиправні дії стосовно реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортного засобу марки «Мерсебес Бенс С 250», 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Судом апеляційної інстанції позов задоволено частково.

З квитанції №56 від 30 липня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 сплатив за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2305,20 грн.

При цьому, за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 не сплачував судовий збір, надавши посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір понесений за подання до суду позовної заяви у розмірі 2305,20 грн.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про скасування перереєстрації та поновлення державної реєстрації спірного транспортного засобу ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому рішення суду в цій частині слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 13 травня 2021 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування перереєстрації автомобіля та поновлення в реєстрації скасувати.

Позов в цій частині задовольнити.

Скасувати реєстраційний запис від 04 червня 2014 року про зняття з обліку автомобіля марки «Мерседес-Бенс С 250», 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , номер двигуна НОМЕР_6 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з ОСОБА_1 .

Скасувати реєстраційний запис від 29 липня 2014 року про перереєстрацію на ОСОБА_4 автомобіля марки «Мерседес-Бенс С 250», 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , номер двигуна НОМЕР_6 , державний реєстраційний номер НОМЕР_10 .

Зобов`язати Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ поновити за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , державну реєстрацію автомобіля марки «Мерседес-Бенс С 250», 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , номер двигуна НОМЕР_6 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 13 травня 2021 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсними довіреності від 11 жовтня 2013 року, серії ВТМ №940441, посвідчену приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Вержиковським Олександром Миколайовичем, та довіреності від 17 листопада 2013 року, серії ВТО №067269, посвідчену приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Наталією Володимирівною залишити без змін.

Стягнути з Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ на корить ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2305 гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 26 жовтня 2021 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.Б. Перепелюк