Справа № 652/491/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року Високопільський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дамчука О.О.

при секретареві Миценко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Високопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Профіт Файненс», треті особи приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Манікін Дмитро Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. 20.02.2021 року було вчинено виконавчий напис № 1972 про стягнення з неї заборгованості за кредитом в розмірі 52349,45 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», на підставі якого 31.03.2021 року було відкрито виконавче провадження ВП № 65001723. Вважає що, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не перевірено безспірність заборгованості та трьохрічний строк виникнення права вимоги, на думку позивачки, закінчився 02.06.2017 року. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 20 лютого 2021 року № 1972 вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 та стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1362,00 грн за звернення до суду з позовною заявою (заявою про вжиття заходів забезпечення позову) та суми витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000, 00 грн.

Позивачка в судове засідання не прибула, надала до суду клопотання в якому наполягає на задоволенні позову на підставі наявних у справі доказів, просить розглянути справу без її участі (а.с.110).

Представник відповідача та треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. та приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Манікін Д.С. в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином, відповідно до вимог ч.ч. 1-6 ст. 128 ЦПК України. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надали, заперечення на позовну заяву до суду від останніх не надходили. За відсутності доказів поважності причин неподання заяв по суті справи, а також враховуючи те, що учасники справи не з`явились у судові засідання, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причини неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича 31.03.2021 року відкрито виконавче провадження № 65001723 про стягнення з позивачки на користь ТОВ «Профіт Файненс» заборгованість в розмірі 25649,45 грн. на підставі виконавчого напису № 1972 від 20.02.2021 року (а.с.29).

Із копії виконавчого напису від 20.02.2021 року № 1972 (а.с.10) вбачається, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, яким нотаріусом запропоновано стягнути з боржниці ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість за кредитним договором № 001-21813-230513 від 23.05.2013 року укладеним з первісним кредитором ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, є ТОВ «Профіт Файненс», на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» у сумі 25649,45 грн.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач зокрема, посилалася на те, що приватний нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та вчинив виконавчий напис поза межами трьохрічного строку з початку виникнення права вимоги для звернення до нотаріуса з вимогою вчинити виконавчий напис, що підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 із врахуванням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, відповідно до якої на час вчинення виконавчого напису чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу.

Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року.

Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та не чинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 10.2 Постанови від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз`яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним свідчить про втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є не чинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Згідно ч. 4. ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Однак позивачкою не додано до суду доказів того що кредитний договір № 001-21813-230513 від 23.05.2013 року не був нотаріально посвідченим, як і доказів того що на час звернення відповідача із заявою про вчинення виконавчого напису минув трьохрічний строк для вчинення виконавчого напису, також позивачкою не додано доказів щодо оспорювання суми заборгованості (відсутні жодні документи на підтвердження іншої суми заборгованості за кредитним договором).

Частиною 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви до суду.

Відповідно до ч.1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності (стаття 13 ЦПК) та змагальності (стаття 12 ЦПК) судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 6-158цс15 від 20 травня 2015 року.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повинен перевірити додержання процедури вчинення нотаріусом виконавчого напису.

30.06.2021 року ухвалою суду приватного нотаріуса Личука Т.В. було зобов`язано надати копії матеріалів документів нотаріальної справи на підставі, яких приймалось рішення про вчинення виконавчого напису № 1972 від 20.02.2021, однак дане поштове відправлення повернулось до суду з відміткою про закінчення терміну зберігання (а.с.83-85 зворот).

08.09.2021 року із клопотання позивачки (а.с.93) було з`ясовано, що згідно наказу Міністерства юстиції України від 14.04.2021 № 1358/5 відповідно до рішення кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.04.2021 № 2 та на підставі п.п. «е» п.2 ч.1 ст. 12 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 13.08.2012 року за № 8832 на ім`я Личука Тараса Володимирович - анульовано.

08.09.2021 року ухвалою суду було зобов`язано Івано-Франківський державний нотаріальний архів надати копії матеріалів документів нотаріальної справи на підставі, яких приймалось рішення про вчинення виконавчого напису № 1972 від 20.02.2021 року. У відповідь від адресата надійшов лист № 967/01-17 від 23.09.2021 року (а.с.108), що Івано-Франківський державний нотаріальний архів не може виконати відповідну ухвалу у зв`язку з відсутністю витребуваних документів.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.

В жодне судове засідання позивачка не з`явилась надаючи заяви про розгляд справи без її участі за наявними у справі доказами (а.с.48-49, 95, 110).

Аналізуючи додані до справи документи, а саме: копію виконавчого напису від 20.02.2021 року № 1972 (а.с.10) вбачається, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, яким нотаріусом запропоновано стягнути з боржниці ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість за кредитним договором № 001-21813-230513 від 23.05.2013 укладеним з первісним кредитором ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, є ТОВ «Профіт Файненс», на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» у сумі 25649,45 грн, судом вбачається існування кредитних зобов`язань за договором № 001-21813-230513 від 23.05.2013 року між відповідачем та позивачкою, де первісний кредитор зобов`язання виконав у повному обсязі, що позивачкою не заперечується.

Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Таким чином позивачка звертаючись за захистом свого порушеного права не надала суду належних, допустимих та переконливих доказів щодо обставин на які вона посилається у позовній заяві, чим не виконала вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Інші наведені позивачкою доводи в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовують наведених висновків суду. Матеріали позовної заяви не містять жодного документу на підставі, якого суд може встановити спірність заборгованості, або порушення приватним нотаріусом правил вчинення виконавчого напису, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позивачка не довела неправомірності вчинення нотаріального напису, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Також із матеріалів справи вбачається, що 08.06.2021 року ухвалою суду було зупинено стягнення за виконавчим провадженням № 65001723 від 31.03.2021 відкрите на підставі спірного виконавчого напису (а.с.38-39).

Частиною 9 статті 158 ЦПК України передбачено, що у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у позові, судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 177, 183, 258, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Профіт Файненс», треті особи приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Манікін Дмитро Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - відмовити за необґрунтованістю.

Скасувати заходи забезпечення позову, у вигляді зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 65001723 від 31.03.2021 року відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича № 1972 від 20.02.2021 року, накладені ухвалою Високопільського районного суду Херсонської області від 08 червня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Херсонського апеляційного суду через Високопільський районний суд Херсонської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Дамчук