Справа № 690/446/21
Провадження № 2-о/690/25/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області

в складі: головуючого Здоровила В.А

за участю секретаря Мельник С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний нотаріус Звенигородської нотаріальної контори про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

в с т а н о в и в:

заявник просить суд встановити факт, що буде мати юридичне значення, а саме факт належності їй, ОСОБА_1 договору дарування жилого будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори 29.07.1998, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1395 на ім`я ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 29.07.1998 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вона звернулась до державного реєстратора з метою внесення відомостей про житловий будинок та земельну ділянку. При перевірці документів державним реєстратором були виявлені невідповідності у правовстановлюючих документах на нерухоме майно та в документах, що посвідчують її особу, а саме згідно паспорта громадянина України її прізвище зазначено « ОСОБА_3 », а в договорі дарування « ОСОБА_4 ». Вказана невідповідність сталася в наслідок того, що на момент укладення договору дарування у неї був паспорт старого зразку. Той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є однією і тією ж самою особою підтверджується наявністю у неї оригіналів правовстановлюючих документів, квитанцій про оплату комунальних послуг та зможуть підтвердити свідки. Невідповідність у правовстановлюючих документах порушує її право на розпорядження і користування свої майном. А тому вона і змушена звернутись до суду із даною заявою.

Заявник в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Від завідувача Звенигородської держконтори Шалденко Л.В. надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, проти задоволення заяви не заперечують.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази справи, вважає за необхідне заяву задовольнити повністю, вимоги ОСОБА_1 законні та обґрунтовані.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

29.07.1998 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори 29.07.1998, та зареєстрований в реєстрі за № 1-1395 (а.с.5).

У відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заявник звернулася до державного реєстратора по питанню внесення відомостей про будинок. При перевірці документів державним реєстратором були виявлені невідповідності в правовстановлюючих документах на нерухоме майно та в документах , що посвідчують її особу.

Згідно паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області від 03.11.1998 (а.с.3) заявник зазначена як ОСОБА_1 , РНОКПП виданий на ім`я ОСОБА_1 (а.с.4).

В договорі дарування жилого будинку заявник зазначена як « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_3 ».

Вказана невідповідність сталася в наслідок того, що на момент укладення договору дарування у неї був паспорт старого зразку.

Той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 це одна і та сама особа, якій за договором дарування від 29.07.1998 належить будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується наявністю оригіналів правовстановлюючих документів та квитанцій по оплаті комунальних послуг.

Відповідно до закону право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Категорія власності посідає особливе місце в суспільній свідомості та загалом у суспільному житті. Беззаперечним є положення про те, що тільки в країні, де недоторканність власності не лише декларується, але й гарантована громадянину, можуть бути забезпечені вільний розвиток особистості, інтелектуальної, творчої діяльності, добробут і спокій.

Правом власності визнається право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону, незалежно від волі третіх осіб. Це право передбачає для власника можливість на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Згідно статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Для офіційного визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав необхідно внести відповідні відомості про речові права до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження.

Згідно із ч. 3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 1 ст. 316 ЦПК України передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Суд прийшов до висновку, що встановлення факту, про який просить заявник, має для неї юридичне значення та не порушує прав та інтересів інших осіб, в тому числі прав заінтересованої особи.

Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення даного факту.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18.06.2015 року (остаточне - 18.09.2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…».

А тому враховуючи викладене, суд вважає за необхідне встановити факт, що буде мати юридичне значення, а саме факт належності ОСОБА_1 договору дарування житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори 29.07.1998, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1395 на ім`я ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 4, 12, 13, 19, 23, 76, 78, 81, 258, 259, 263-265, 294, 315-316, 354-356, ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний нотаріус Звенигородської нотаріальної контори про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити повністю.

Встановити факт, що буде мати юридичне значення, а саме факт належності ОСОБА_1 договору дарування жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори 29.07.1998, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1395 на ім`я ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В.А. Здоровило