Справа № 588/887/21
Провадження № 2/588/377/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2021 року м. Тростянець
Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючого судді Огієнка О.О., за участю секретаря судових засідань Лободи Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи,
29.12.2018 СВ Тростянецького ВП ГУ НП в Сумській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст.284 КПК України.
У зв`язку із смертю ОСОБА_4 його матері ОСОБА_2 , була спричинена моральна шкода, яка полягає у тому, що вона втратила сина, який був її помічником, годувальником та другом. Незважаючи на те, що пройшов час, позивачка постійно думає про померлого, та не може змиритися із тим, що сина вже немає. Також покійний часто сниться позивачці, через що остання втратила нормальний, спокійний сон, часто просинається вночі, внаслідок чого погіршився стан її здоров`я. Крім цього, позивачка часто згадує померлого у розмові із рідними, про те, який він був, і як їй стало важко тепер без нього і що тепер ніколи не почує його голосу, його прохань, не поділиться із ним своїми хвилюваннями, проблемами, не пожаліється йому на обставини, які спіткали її, не розповість про свої досягнення. Після смерті ОСОБА_4 значно погіршився матеріальний стан позивачки, адже син фінансово забезпечував її. Позивачка залишилася на старість літ без по допомоги своєї дитини. Вказані обставини призводять до великих моральних страждань позивачки, які вона оцінює у 60 000 грн.
Про настання страхового випадку представник позивачки повідомив Страховика та звернувся, у порядку визначеному чинним законодавством України, із заявою про виплату страхового відшкодування, у якій просив здійснити виплату страхового відшкодування.
Страхове відшкодування, яке підлягає до сплати позивачці складає суму у розмірі 7446 грн.
Ухвалою суду від 17.06.2021 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 03.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивачки подав заяву у якій просить суд справу розглянути без його участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але в судове засідання повторно не з`явився з невідомих причин і не подав відзив.
Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд.
Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про відшкодування шкоди, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
29.12.2018 начальником СВ Тростянецького відділення Охтирського ВП ГУНП в Сумській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Також у вказаній постанові зазначено, що аналізуючи зібрані матеріали кримінального провадження, покази свідка ОСОБА_3 щодо розвитку дорожньо-транспортної пригоди, слідову картину зафіксовану під час огляду місця події та висновки судових експертиз, які їй не суперечать, слідчий дійшов висновку, що у виниклій дорожньо-транспортній пригоді водій ОСОБА_3 не мав технічної можливості попередити наїзд на потерпілого ОСОБА_4 , як шляхом застосування екстреного гальмування, так і шляхом безпечного об`їзду перешкоди. Проте, у ході досудового слідства, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи встановлено, що обрана водієм ОСОБА_3 швидкість руху його автомобіля 50 км/год на ділянці події не відповідала безпечній швидкості руху за умов видимості проїзної частини, тому в його діях може вбачатися адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 57-59).
Також 29.12.2018 начальником СВ Тростянецького відділення Охтирського ВП ГУНП в Сумській області було винесено постанову про уточнення анкетних даних потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 73).
Факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Ницаха Тростянецького району Сумської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Виконкомом Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 11.12.2018 серії НОМЕР_2 (а.с. 10).
Позивачка ОСОБА_2 доводиться померлому ОСОБА_4 матір`ю та є пенсіонеркою за віком (а.с.11-13).
Станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність водія автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб була застрахована у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ1873736 (а.с. 23).
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно п.9 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд виходить з природно-правового уявлення про право людини на відшкодування моральної шкоди. Це виявляється, головним чином, у посиланні на міркування справедливості як головного мотиву присудження відповідної компенсації , а крім того у самій формі констатації факту заподіяння немайнових втрат та особливостей їх індивідуального вияву, оскільки судове рішення постає як практичне втілення принципу розумності, результат об`єктивної, всебічно зваженої оцінки обставин справи у їх сукупності.
Усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин.
Відтак, враховуючи, що завдана ОСОБА_2 моральна шкода безпосередньо пов`язана з втратою сина, внаслідок чого вона зазнала та продовжує зазнавати душевних страждань, що відобразилось на її психоемоційному стані, отже розмір відшкодування повинен бути достатнім для забезпечення можливості відновити втрачену психологічну рівновагу.
При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Водночас, у контексті визначення справедливого розміру відшкодування моральної шкоди суд зважає на такий елемент, як урахування притаманного конкретній країні рівня життя, адже некритичне слідування заявленим вимогам у частині визначення розміру відшкодування може призвести до істотного порушення балансу інтересів сторін з приводу відшкодування моральної шкоди.
Аналізуючи суть самого порушення прав ОСОБА_2 , виходячи з справедливих й розумних критеріїв належного розміру відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що заявлений позивачкою розмір відшкодування завданої моральної шкоди є достатнім для компенсації немайнових втрат, які в інший, не грошовий спосіб, поновити неможливо, та реальним з точки зору виконання судового рішення як складової права на справедливий суд та однієї з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про у відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн, від сплати якого позивачка була звільнена при зверненні до суду з позовом.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

позивачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя О. О. Огієнко