Справа № 289/75/21
Номер провадження 2/289/252/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Мельника О.В., за участі секретаря судового засідання Грабіної К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу: за позовною заявою ОСОБА_1 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Аланд" (місце знаходження / місце проживання: вул. Саксаганського, 14, оф. 301, м. Київ, 01033) треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович, Військова частина НОМЕР_1 , про визнання недійсним нотаріального напису, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання недійсним виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29.06.1999 р., зокрема, спірний виконавчий напис вчинено за відсутності безспірності вимоги, з дня вимоги минуло більше трьох років та оскільки нотаріус не перевірив безспірність вимоги.

Заборгованість за кредитним договором не є безспірною, оскільки стягнута за період з 22.07.2014 року по 17.08.2020 року, тобто поза межами строку позовної давності.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі за вказаним позовом, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копія позовної заяви та доданих до неї документів, а також ухвала про відкриття провадження у справі направлена відповідачу та третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Відповідач до суду відзив на позовну заяву не надав, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку не заявив.

Треті особи своїм правом на надання пояснень не скористались.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Встановлено, що 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис № 37504, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості за кредитним договором № 001-20079-220713 від 22.07.2013 року на суму повної заборгованості в розмірі 9579,68 гривень, яка складається з 5458,00 грн., основного боргу (тіло кредиту), 3621,68 грн. заборгованість по відсотках та 500 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Стягнення заборгованості проведено за період з 11.08.2020 по 17.08.2020 року.

Як зазначено у Виконавчому написі цей виконавчий напис вчинено на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172.

Одночасно, судом встановлено, що 22.07.2013 року між позивачем (позичальник) та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (позикодавець) був укладений договір № 001-20079-220713 про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної карти «Еволюція Лояльна» із встановленням кредитної лінії. Ліміт кредитної лінії 15000,00 гривень.

Згідно Заяви та Довідки про Тарифи на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Кредитна карта № 1 Еволюція Лояльна» підписаних сторонами 22.07.2013 року, строк кредитної лінії становить 364 календарних дні. Також сторони узгодили умови обслуговування карткового рахунку та кредитної лінії, здійснення операцій та штрафні санкції.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. від 13.11.2020 року (ВП № 63458218) Виконавчий напис № 37504 від 08.09.2020 звернуто до примусового виконання шляхом стягнення боргу в сумі 9579,68 грн. з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК`Аланд».

Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

З огляду на наведене, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно із Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Чинне законодавство не визначає виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, тому відповідні обставини встановлюються судом на підставі загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

За приписами частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.1 Постанови КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису подаються нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

З огляду на викладене, оскільки виконавчий напис, який є предметом спору у справі, вчинено 08.09.2020 року, тобто після моменту визнання недійсною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23 в частині, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001.

Однак, всупереч наведеному, при вчинені виконавчого напису 08.09.2020 року за реєстровим номером № 37504 нотаріус неправомірно керувався саме нечинним пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України 29.06.1999 № 1172, про що ним зазначено у самому написі.

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 37504 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією висловленою Великою Палатою Верховного Суду у справі № 910/10374/17 постанова від 21 вересня 2021 року.

Належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду, стороною відповідача не надано.

Встановивши істотне порушення прав особи щодо якої вчиняється виконавчий напис нотаріусом, що є підставою для визнання спірного виконавчого напису № 37504 таким, що не підлягає виконанню, суд не надає оцінку іншим доводам сторін, в тому числі і щодо стягнення заборгованості поза трирічним терміном, що узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) та Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати, які складаються з сплати судового збору, у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 88, 87 Закону України "Про нотаріат", ст. 259, 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 37504 від 08.09.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем (місце знаходження: вул. Велика Бердичівська, буд. 35, м. Житомир) про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" , (місце знаходження / місце проживання: вул. Саксаганського, 14, оф. 301, м. Київ, 01033), заборгованості в розмірі 9579,68 гривень, що складається із заборгованості за кредитним договором № 001-20079-220713 від 22.07.2013 року на суму 9079,68 гривень, та 500 гривень плати за вчинення виконавчого напису.

Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", , на користь позивача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , сплачений ним судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя О. В. Мельник