Справа № 178/170/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2021 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: Берелет В.В.,

секретаря: Кирсань Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кринички цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

У С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем . Від спільного життя з відповідачем вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Криничанського суду Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року їх шлюб з відповідачем було розірвано. Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2020 року з відповідача на її користь, на утримання спільного сина стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, до повноліття сина. З жовтня 2020 року син знаходиться на її утриманні. Крім поточних витрат на дитину вона несе суттєві витрати на лікування сина, оскільки він має тяжкі вади розвитку, постійно хворіє та потребує лікування. Ураховуючи те, що розмір присуджених аліментів, на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, лікування сина, просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь додаткові витрати у розмірі 3000 грн. до п`ятирічного віку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; вимогу про стягнення понесених витрати у розмірі 18889,40 грн. просить залишити без розгляду.

Представниця відповідача згідно заяви просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає.

Дослідивши та вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої записаний відповідач. Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2020 року з відповідача на користь позивачки, на утримання спільного сина стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, до повноліття сина. Дитина проживає з матір`ю. Відповідач сплачує аліменти, однак, розмір аліментів, які були визначені судом на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, лікування дитини. Позивачка несе постійні витрати на лікування сина, оскільки він є інвалідом та часто хворіє, що підтверджується виписками, медичними висновками (а.с.14-26).

Положеннями ст. 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.Статтею 180 СК Українивизначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом.

У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Згідно ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ураховуючи вищевикладені норми чинного законодавства України, те, що стягнення додаткових витрат пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, яккий потребує постійного лікування, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 908 грн.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 180,181,182,183,192 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 263-265, 430 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 грн до настання п`ятирічного віку сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В частині позовної вимоги про стягнення понесених витрати у розмірі 18889,40 грн. - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення про стягнення аліментів в межах платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: В. В. Берелет

р