Справа № 346/3565/21
Провадження № 2/346/1523/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : судді Васильковського В.В.,

за участю секретаря Мацьків С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, Приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак Івана Івановича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання,-

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позицій сторін.

02.08.2021 2021 року ОСОБА_1 , звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що ОСОБА_1 (надалі позивач) була отримана Постанова від 08.06.2021 року приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжака Івана Івановича про відкриття виконавчого провадження ВП№65738707. З матеріалів виконавчого провадження (через автоматизовану систему виконавчого провадження) позивач виготовив копію виконавчого напису №23767 від 28.04.2021 року виданою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Остапенко Євгеном Михайловичем. Із виконавчого напису позивач дізнався, що він вчинений на підставі заяви ТОВ "Українські фінансові операції" . Однак, вказана заява у позивача відсутня. Також із виконавчого напису позивач дізнався, що підставою для стягнення відповідач зазначив заборгованість за кредитним договором №1380125 від 07.06.2019, ніби-то укладеного між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Верона». При цьому відповідач є правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Верона»» згідно договору факторингу №1-31/08-В від 31 серпня 2020 року відступлення право вимоги за кредитним договором. Однак самого Договору Відступлення позивачу не надано, що позбавляє його можливості переконатися, що за Кредитним Договором до відповідача перейшло право вимоги. Згідно виконавчого напису з позивача стягується заборгованість за Кредитним Договором в сумі 16985.40 грн.. з яких: - 2000,00грн. - прострочена заборгованість за кредитом; - 1102.00грн. - прострочена заборгованість за нарахованими та не сплаченими відсотками за користування кредитом за період з 30.08.2020 року по 28.04.2021 року. Враховуючи, вказані обставини, а також те, що Кредитний договір у позивача відсутній і будь-якого нотаріально посвідченого договору між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Верона»» не укладалося, позивач вважає, що виконавчий напис підлягає таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, в судове засідання не з`явився.

ІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 02 серпня 2021 року задоволено заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 02 серпня 2021 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі.

Суд ухвалив розглядати справу у заочному порядку.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 28 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було видано виконавчий напис , який зареєстрований р реєстрі під № 23767 про звернення стягнення з ОСОБА_1 (далі - Боржник), який(-а) народився(-лася) ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження невідома, місце роботи: невідомо, що зареєстрований (-а) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» ( далі- Стягувач), ідентифікаційний код: 40966896, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул.. Загородня, буд.15, оф. 313, реквізити IBAN НОМЕР_2 відкритий у Філії «Розрах.Центр» АТ КБ «ПриватБанк», якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона», код платника податків згідно з ЄРДПОУ 41602157, на підставі Договору факторингу № 1-31/08-В від 31 серпня 2020 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 1380125 від 07.06.2019 року, укладеного між Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона» та ОСОБА_1 . Суму у розмірі: - 2000.00 заборгованість за тілом кредиту; - 1102.00 заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; - 13883.40 заборгованість за нарахованою пенею; - за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі стаття 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, яка підлягає стягненню з Боржника на користь стягувача: - загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 17915.40 (а.с. 10).

08.06.2021 року приватним виконавцем Сапіжаком Іваном Івановичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65738707 , якою зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1791,54 гривня (UAH) (а.с.8).

15.06.2021 року приватним виконавцем Сапіжаком Іваном Івановичем винесено постанову про зміну звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 65738707 , якою здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства у розмірі 20% від суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до виплати загальної суми боргу та урахуванням основної винагороди та витрат виконавчого провадження в розмірі 20006.94 грн.(а.с. 9).

ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

V.Оцінка суду

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів ст.ст. 15,16,18 ЦК України, ст.ст. 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус керувалася ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі №757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Як встановлено судом, укладений з позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально. В той же час, приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій форм, визнані нечинними з дня їх прийняття.

Таким чином, в даному випадку в нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року в справі №201/15282/16-ц провадження № 61-40796св18, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Товариством з обмеженою відповідальністю ««Українські фінансові операції» суду не надано документів, які свідчать про безспірність заборгованості позивача та наявність у нього права вимоги. Не надано таких документів і приватним нотаріусом .

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги недоведеність відповідачем факту подання нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості позивача, а також заперечення представника позивача щодо наявності безспірної заборгованості перед відповідачем, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки останній вчинений приватним нотаріусом без дотримання вимог чинного законодавства (ст. 87 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року).

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

VI. Судові витрати.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, в сумі 908 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» та керуючись ст.ст. 141, 259,263-265,280-282 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 23767 від 28.04.2021 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про звернення стягнення з ОСОБА_1 .

Стягнути із Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», ідентифікаційний код: 40966896, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул.. Загородня, буд.15, оф. 313, реквізити IBAN НОМЕР_2 відкритий у Філії «Розрах.Центр» АТ КБ «ПриватБанк» в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Васильковський В. В.