З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
25 жовтня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Федорова А.В.,
Справа № 521/7410/21
Провадження № 2/521/3580/21
Учасники справи:
Відповідач - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину - інваліда,
До Малиновського районного суду м. Одеси 24 травня 2021 року звернулась із позовом ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньою дитину-інваліда ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позову і на весь період непрацездатності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, посилаючись на те, що відповідач у цій справі не надає допомоги на утримання дитини-інваліда, яка знаходиться на утриманні позивачки. За таких обставин позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.
Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив, відзиву на позов не подавав. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи.
Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів.
У судовому засіданні встановлено, що 20 червня 1998 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, відповідно до свідоцьтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 20 червня 1998 року, запис №446.
05 грудня 2000 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 05 грудня 2000 року, запис №526.
Від цього шлюбу народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 13 січня 1999 року, запис №18, де батьками зазначені: мати - ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_2 .
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2015 року, справа №523/15110/14-ц, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано недієздатним, а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - призначено його опікуном. Рішення набрало чинності 06 березня 2015 року.

Вказаним рішення встановлено, що ОСОБА_3 страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді глибокої розумової відсталості, у зв`язку з чим не може розуміти значення своїх дій, керувати ними.

Згідно довідки Центральної міжрайонної медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААВ № 815301 від 02 грудня 2016 року ОСОБА_3 визнано інвалідом з дитинства та встановлено першу групу інвалідності безстроково, з потребою постійного стороннього догляду.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що також свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 виданого Суворовським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 22 липня 2015 року.

З урахуванням п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № №16 від 12 червня 1998 р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 3 від 15 травня 2006 р.), у частині, яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров`я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»).

Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину.

В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина.

За змістом ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Аналіз змісту ст. 198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безстроково є інвалідом першої групи з дитинства, страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді глибокої розумової відсталості, у зв`язку з чим не може розуміти значення своїх дій, керувати ними, потребує постійного стороннього догляду.

Оскільки дитина не в змозі самостійно забезпечити себе матеріально, він є таким, що потребує матеріальної допомоги від батька, який добровільно не надає її.

Також, необхідно зазначити, що крім сина-інваліда ОСОБА_1 ще має чотирьох неповнолітніх дітей, тобто, є багатодітною матір`ю, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 від 04 квітня 2011 року, та молодший з її дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За змістом норм ст. 200 СК України, спосіб стягнення коштів на утримання повнолітніх непрацездатних дочки, сина визначається за вибором стягувана аліментів.

Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини-інваліда не надає, участі у витратах, пов`язаних з життєзабезпеченням сім`ї не приймає, життям сім`ї не цікавиться. На її неодноразові прохання про надання будь-якої допомоги не реагує.

Сторони проживають окремо, дитина-інвалід проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Після припинення сторонами спільного проживання відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Все це спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого позивачка звернулась до суду.

При постановленні рішення судом врахований стан здоров`я і матеріальне становище дитини-інваліда, не встановлено інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача.

Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов`язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З урахуванням цього суд має задовольнити позовні вимоги позивача.

Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Судом враховано, що дитина проживає з матір`ю, мати дитини здійснює догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженим.

Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Суд керується тим, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року в ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесені зміни, за яким розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 17 травня 2021 року, акту прийому-передачі виконаних послуг від 20 травня 2021 року за договором про надання юридичних послуг від 17 травня 2021 року та квитанції до прибуткового касового ордеру №18/21 від 20 травня 2021 року, вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено 1500,0 гривень.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до розміру ставок судового збору підпункту 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (908,0 грн).

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 141, 181, 182, 192, 198, 200 Сімейного кодексу України, ст. ст. 13, 133, 141, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 263, 265, 268, 280 - 284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину - інваліда - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер відсутній, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на повнолітню дитину-інваліда ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду - 24 травня 2021 року і на весь період непрацездатності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 1500,0 гривень (одна тисяча п`ятсот грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 908,0 гривень (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду в повному обсязі складено 25 жовтня 2021 року.

СУДДЯ В. К. Гуревський