Справа 165/987/21
Провадження 2/165/400/21
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ушакова М.М.,

за участю секретаря Лубаєвської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Дирекція по будівництву об`єктів" в особі т.в.о. директора Надолинного Романа Васильовича про визнання наказу незаконним та зміни дати звільнення, про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

29 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ДП "Дирекція по будівництву об`єктів" в особі т.в.о. директора Надолинного Романа Васильовича про визнання наказу незаконним та зміни дати звільнення, про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

В подальшому позивач 05.05.2021, 31.05.2021 та 11.10.2021 уточнила заявлені вимоги, про що подала відповідні письмові заяви, де просить додатково стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та затримки розрахунку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 07.08.2019 працювала на посаді провідного юрисконсульта на ДП "Дирекція по будівництву об`єктів"за строковим трудовим договором. Наказом т.в.о. директора Надолинного Р.В. від 01.03.2021 №08-к її було звільнено із займаної посади на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору. Вважає її звільнення незаконним, а вказаний наказ таким, що підлягає скасуванню, з таких підстав.

Відповідно до копії листка непрацездатності від 01.03.2021 серії АДФ №159295 вона перебувала на лікарняному з 01.03.2021 по 12.03.2021, про що відповідачу було відомо. Так як 13.03.2021 та 14.03.2021 були вихідними днями, тому вийшла на роботу після лікарняного 15 березня 2021 року, і в той же день дізналась що 01.03.2021 її звільнили з роботи у зв`язку із закінченням строку трудового договору та зробили відповідний запис у трудовій книжці. Вважає таке звільнення у період її тимчасової непрацездатності незаконним, оскільки порушує вимог ч.3 ст.40 КЗпП України.

Зазначає, що про звільнення відповідач не повідомив її вчасно, а лише 15.03.2021, не ознайомив з наказом та записом у трудовій книжці. Крім того вказує, що у 2021 році вона взагалі не отримувала заробітної плати, в тому числі відпускних та лікарняних, перші нарахування на картку від адміністрації підприємства надійшли 01.03.2021, які були її розрахунковими. На її запит про надання інформації щодо сум розрахункових коштів, виплачених їй при звільненні, відповідач лише надіслав поштою ксерокопії розрахункових листів за січень, лютий, березень 2021 року, що не відповідає вимогам щодо форми та змісту документів. Згідно розрахункового листка позивача за березень вбачається, що відповідач оплатив перші 5 днів її непрацездатності за період з 01 березня по 12 березня 2021 року, тим самим підтвердивши факт неправомірності своїх дій в частині звільнення її з посади провідного юрисконсульта в період непрацездатності.

Вважає, що підприємство заборгувало їй розрахункові при звільненні станом на 15.03.2021 із врахуванням заохочувальної виплати до дня 8-го березня в сумі 1135,00 грн. та компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за період 2020-2021 років тривалістю 5 календарних днів та додаткову соціальну відпустку за 2021 рік тривалістю 10 календарних днів, всього за 16 календарних днів. Крім того, залишилась невиплаченою і компенсація витрат, понесених нею за поїздки, пов`язані із господарською діяльністю, в сумі 326,43 грн.

Вказує також, що оскільки ДП "Дирекція по будівництву об`єктів" на момент звільнення не провело з нею повного розрахунку, тому сума середнього заробітку, яку відповідач зобов`язаний сплатити на її користь за час затримки розрахунку при звільненні, складає 62371,75 грн.

Крім того вважає, що відповідач несе обов`язки щодо відшкодування заподіяної їй моральної шкоди, яка полягає у спричинених їй тяжких психологічних стражданнях та переживаннях з приводу розуміння цілковитої незаконності дій відповідача; нехтуванні її законних прав на відпустку, заробітну плату за договором, компенсацію витрат на проїзд за договором; незаконності дій Відповідача щодо невиконання умов договору стосовно оплати праці, починаючи з січня 2021 року по 15 березня 2021 року; використанні відповідачем свого домінуючого положення, що призвело до вчинення ним протиправних дій, які він дозволяє собі здійснювати, метою використання своїх можливостей і потреб.

Стверджує, що з моменту виникнення такого протиправного ставлення до неї зі сторони відповідача, вона втратила душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, переживаннях, внаслідок чого погіршився сон, апетит, відчуває пригніченість, перебуває в сумнівах щодо добровільного відновлення порушених відповідачем її законних прав. В сім`ї виникають сварки, через що постійно відчуває психологічний дискомфорт, розуміючи про можливі проблеми, які можуть виникнути при наступному працевлаштуванні на інше місце роботи. Це все спричиняє їй життєвий дискомфорт, вимушена додавати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачати свій час та здоров`я для відновлення справедливості та поновлення своїх прав, що завдає додаткових моральних страждань. Заподіяну відповідачем моральну шкоду оцінює у розмірі 3000,00 грн.

Враховуючи наведене, просить суд позовні вимоги задоволити, визнати незаконним та скасувати наказ т.в.о. директора ДП «Дирекція по будівництву об`єктів» Надолинного Р.В. від 01.03.2021 № 08-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 »; визнати дату звільнення з посади провідного юрисконсульта Державного підприємства «Дирекція по будівництву об`єктів» ОСОБА_1 перший день після закінчення періоду непрацездатності за наявності підстав для звільнення, а саме 15 березня 2021 року; визнати дії т.в.о. директора ДП «Дирекція по будівництву об`єктів» Надолинного Р.В. незаконними та протиправними щодо незаконного звільнення ОСОБА_1 в період тимчасової непрацездатності; зобов`язати ДП «Дирекція по будівництву об`єктів» протягом двох календарних днів з дня набрання рішення суду законної сили, внести відповідний запис до трудової книжки серії НОМЕР_1 про зміну дати звільнення ОСОБА_1 з посади провідного юрисконсульта з 01 березня 2021року на 15 березня 2021 року; зобов`язати ДП «Дирекція по будівництву об`єктів» провести з ОСОБА_1 повний розрахунок при звільненні станом на 15.03.2021 із врахуванням заохочувальної виплати до дня 8 Березня в сумі 1135,00 грн.; компенсації за невикористану відпустку тривалістю 15 календарних днів; компенсації витрат, понесених мною на робочі поїздки до об`єкту будівництва шахти №10 «Нововолинська» в сумі 326,43 грн.; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу та затримки в розрахунку в сумі 62371,75 грн.; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 3000,00 грн. та 908,00 грн. сплаченого судового збору.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просить задоволити заявлені вимоги з урахуванням уточнених позовних вимог, на підставі доводів, викладених в позовній заяві.

Представники відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, у поданій до суду відповіді на заяву про уточнення позовних вимог просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю з підстав, наведених у ній.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 07.08.2019 ОСОБА_1 працювала на посаді провідного юрисконсульта на ДП "Дирекція по будівництву об`єктів" за строковим трудовим договором. Наказом т.в.о. директора Надолинного Р.В. від 01.03.2021 №08-к її було звільнено із займаної посади на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору (а.с.16, 17-18).

Як вбачається із копії листка непрацездатності від 01.03.2021 серії АДФ №159295, позивач перебувала на лікарняному з 01 березня 2021 року по 12 березня 2021 року(а.с.19).

Згідно чинного законодавства 13.03.2021 та 14.03.2021 припадали на суботу та неділю, тобто були вихідними днями, тому першим робочим днем після виходу позивача з лікарняного є 15 березня 2021 року.

Відтак, т.в.о. директора ДП «Дирекція по будівництву об`єктів» ОСОБА_3 в порушення вимог ч.3 ст.40 КЗпП України незаконно звільнив ОСОБА_1 із займаної посади провідного юрисконсульта 01 березня 2021 року в період тимчасової непрацездатності останньої.

Згідно п.2.5 Інструкції № 58 «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці україни, Міністерства юстиції україни, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці, в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

Відповідно до п.2.10 вищезазначеної Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції (п.4.1 Інструкції).

Судом встановлено, що позивач не отримувала жодного повідомлення від відповідача про необхідність з`явитись в ДП «Дирекція по будівництву об`єктів» для виправлення запису у трудовій книжці в частині незаконного звільнення з роботи з 01.03.2021.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі», який набрав чинності 10 червня 2021 року, оскільки позивач була звільнена з роботи 01.03.2021, тобто до набрання чинності вказаного Закону, а відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що слід визнати незаконним та скасувати наказ т.в.о. директора ДП «Дирекція по будівництву об`єктів» Надолинного Р.В. від 01.03.2021 № 08-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 »; визнати дату звільнення з посади провідного юрисконсульта ДП «Дирекція по будівництву об`єктів» ОСОБА_1 перший день після закінчення періоду непрацездатності, а саме 15 березня 2021 року; визнати дії т.в.о. директора ДП «Дирекція по будівництву об`єктів» Надолинного Р.В. незаконними та протиправними щодо незаконного звільнення ОСОБА_1 в період тимчасової непрацездатності; зобов`язати ДП «Дирекція по будівництву об`єктів» протягом двох календарних днів з дня набрання рішення суду законної сили, внести відповідний запис до трудової книжки серії НОМЕР_1 про зміну дати звільнення ОСОБА_1 з посади провідного юрисконсульта з 01 березня 2021року на 15 березня 2021 року.

Відповідно до довідки ДП «Дирекція по будівництву об`єктів» від 26 квітня 2021 року №10/82, середньоденна заробітна плата позивача становить 430,15 грн.; залишок боргу (допомога за рахунок ФССзТВП) складає 7981,58 грн.; сума компенсації за невикористану відпустку тривалістю 15 календарних днів станом на 15.03.2021 4380,15 грн.; сума заборгованості компенсаційних витрат, понесених на поїздки, пов`язані з господарською діяльністю підприємства за період вересня-грудня 2020 року станом на 15.03.2021 відсутня; сума розрахункових виплат станом на 15.03.2021 4380,15 грн. (а.с.90).

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені в день звільнення працівника.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Згідно із п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньоденної заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Таким чином, через непроведення відповідачем розрахунку з ОСОБА_1 у день звільнення належить виплатити їй середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме: з 15 березня 2021 року (дня звільнення) по 11 жовтня 2021 року, виходячи із розрахунку: 430,15 грн. (середньоденна заробітна плата) x 145 (робочих дні затримки розрахунку) = 62371,75 грн.

Враховуючи наведені обставини, суд стягує з відповідача ДП «Дирекція по будівництву об`єктів» в користь ОСОБА_1 1135,00 грн. сум належних при звільненні із врахуванням заохочувальної виплати до дня 8 Березня, 62371,75 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 15 березня 2021 року по 11 жовтня 2021 року включно.

Щодо вимог позивача ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача компенсації за невикористану відпустку тривалістю 15 календарних днів та компенсації витрат, понесених нею на поїздки в сумі 326,43 грн. суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» в разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Тобто, використати або отримати компенсацію можна тільки за щорічні відпустки (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про відпустки») та додаткову відпустку працівникам, які мають двох або більше дітей віком до 15 років або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (ст. 19 Закону України «Про відпустки»).

Згідно Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 №5, фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати, фонду додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Відтак, компенсація за невикористані дні відпустки входить до фонду оплати праці у складі виплат за невідпрацьований час. Заохочувальна виплата до дня 8 Березня та компенсації витрат, понесених на робочі поїздки об`єкту будівництва шахти №10 «Нововолинська» входять до фонду оплати праці у складі виплат у складі інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що позивач є працівником, яка має двох дітей віком до 15 років, суд приходить до висновку, що на день звільнення її з роботи 01.03.2021 відповідач зобов`язаний компенсувати невикористану щорічну відпустку тривалістю 5 календарних днів та додаткову соціальну відпустку за 2021 рік тривалістю 10 календарних днів, всього за 15 календарних днів невикористаної відпустки в розмірі 4380 (чотири тисячі триста вісімдесят) грн. 15 коп.

У письмових поясненнях від 08.06.2021 відповідач вказує, що платіжним дорученням від 14.03.2021 №14 ОСОБА_1 було відшкодовано витрати згідно маршрутних листів та авансових звітів за вересень-грудень 2020 року на робочі поїздки до об`єкту будівництва шахти №10 «Нововолинська» (а.с.96-98).

Разом з тим, судом встановлено, що згідно копій маршрутних листів, звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт за вересень-грудень 2020 року, наданих відповідачем до відзиву на позовну заяву, сума відшкодування на робочі поїздки ОСОБА_1 становить 1674,00 грн. (а.с.54-73).

Платіжним дорученням від 01.03.2021 №14, наявним у матеріалах справи, підтверджується факт оплати ОСОБА_1 суми відшкодування на робочі поїздки в розмірі 1347,57 грн. (а.с.53).

Відтак, сума недоплаченого відшкодування позивачу витрат, понесених на робочі поїздки до об`єкту будівництва шахти №10 «Нововолинська» складає 326,43 грн., які суд стягує з відповідача в користь позивача.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Як роз`яснено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяній фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Вказані роз`яснення кореспондуються зі змістом ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди працівнику виключно у разі порушення його законних прав, якщо воно призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи з наведеної правової норми під моральною шкодою слід розуміти моральні страждання, втрату нормальних життєвих зв`язків, потребу у додаткових зусиллях для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз`яснень пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 № 4 розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Враховуючи характер моральних та фізичних страждань, їх тривалість, спосіб заподіяння і виходячи з засад справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що в користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 3000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обставини справи те, що звільнення з роботи позивача та невиплати всіх належних їй сум при звільненні призвело до тяжких психологічних страждань та переживань, втрати душевного спокою, погіршення сну та апетиту, постійної пригніченості та психологічного дискомфорту.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн., що підтверджено документально (а.с.1).

Керуючись ст. 12, ст. 13, ст. 141, ст. 258, ст.259, ст.ст.263-265, ст.268ЦПК України, на підставі ст.40, ст.116, ст.117, ст.237-1 КЗпП України, ст. 1167 ЦК України, Закону України «Про відпустки», суд,-

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати незаконним та скасувати наказ т.в.о. директора Державного підприємства «Дирекція по будівництву об`єктів» Надолинного Романа Васильовича від 01 березня 2021 року № 08-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 ».

Визнати дату звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) з посади провідного юрисконсульта Державного підприємства «Дирекція по будівництву об`єктів» перший день після закінчення періоду непрацездатності за наявності підстав для звільнення, а саме 15 березня 2021 року.

Визнати дії т.в.о. директора Державного підприємства «Дирекція по будівництву об`єктів» Надолинного Романа Васильовича незаконними та протиправними щодо незаконного звільнення ОСОБА_1 в період тимчасової непрацездатності.

Зобов`язати Державне підприємство «Дирекція по будівництву об`єктів» (юридична адреса: 80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Будівельна, 1А, ) протягом двох календарних днів з дня набрання рішення суду законної сили внести відповідний запис до трудової книжки серії НОМЕР_1 , належної ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), про зміну дати її звільнення з посади провідного юрисконсульта з 01 березня 2021 року на 15 березня 2021 року.

Стягнути з Державного підприємства «Дирекція по будівництву об`єктів» (юридична адреса: 80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Будівельна, 1А, ) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн. сум належних при звільненні із врахуванням заохочувальної виплати до дня 8 Березня; 62371 (шістдесят дві тисячі триста сімдесят одну) грн. 75 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 15 березня 2021 року по 11 жовтня 2021 року включно; 3000 (три тисячі) грн. завданої моральної шкоди.

Стягнути з Державного підприємства «Дирекція по будівництву об`єктів» (юридична адреса: 80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Будівельна, 1А, ) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) компенсацію за невикористану відпустку тривалістю 15 (п`ятнадцять) календарних днів в розмірі 4380 (чотири тисячі триста вісімдесят) грн. 15 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Дирекція по будівництву об`єктів» (юридична адреса: 80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Будівельна, 1А, ) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) 326 (триста двадцять шість) грн. 43 коп. компенсації витрат, понесених на робочі поїздки до об`єкту будівництва шахти №10 «Нововолинська».

Стягнути з Державного підприємства «Дирекція по будівництву об`єктів» (юридична адреса: 80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Будівельна, 1А, ) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) 908 (дев`ятсот вісім) грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис М.М.Ушаков