УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

20 жовтня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Прохоренко В.В.,

за участю секретаря Бакшиної К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні заяву ОСОБА_1 , подану від імені та в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову за цивільною справою за позовом ОСОБА_1 , поданим від імені та в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання спільною сумісною власністю поліпшень житлового будинку, визнання права власності,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання спільною сумісною власністю поліпшень житлового будинку, визнання права власності.

13.10.2021 року від представника позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить накласти заборону відчуження належного ОСОБА_3 49/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що відповідач набув право власності на 28/100 частин спірного житлового будинку 29.09.1983 року та на 21/100 частину 20.12.1986 року, які складають разом спірну частку домоволодіння 49/100. За період спільного проживання до укладання шлюбу та після сторони за спільні кошти здійснювали поліпшення спірного будинку, у зв`язку з чим позивач вважає, що їй належить право власності на 1/2 частку цих поліпшень. Оскільки відповідач у будь-який час може зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за собою право власності на спірні 49/100 частин житлового будинку та відчужити їх, це може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволенні позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову": єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Отже, закон пов`язує забезпечення позову з неможливістю чи утрудненням виконання судового рішення.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 26 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З позову ОСОБА_1 , поданого від імені та в інтересах ОСОБА_2 , вбачається, що предметом позову є встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання спільною сумісною власністю поліпшень житлового будинку АДРЕСА_1 , визнання права власності.

З наданого представником заявника договору купівлі-продажу від 29.09.1983 року вбачається, що ОСОБА_3 придбав 28/100 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

З наданого представником заявника договору дарування від 12.12.1986 року вбачається, що ОСОБА_3 є власником 21/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Враховуючи предмет позову, суд дійшов переконання про задоволення заяви про забезпечення позову. Даний вид забезпечення позову знаходиться у прямому зв`язку із предметом позовної вимоги, і не вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, призведе до порушення майнових прав позивача.

Керуючись ст.ст.81, 149-153, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , подану від імені та в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову за цивільною справою за позовом ОСОБА_1 , поданим від імені та в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання спільною сумісною власністю поліпшень житлового будинку, визнання права власності задовольнити.

Заборонити відчуження належних ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН: НОМЕР_1 , 49/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня проголошення ухвали.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.В.Прохоренко

Ухвала підлягає негайному виконанню з 20.10.2021 року.

Суддя: В.В.Прохоренко