Справа № 466/8568/20 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/872/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Івасюти М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах і пені.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між нею та відповідачем укладено шлюб, який розірвано 12 листопада 2009 року. За час шлюбу них народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 09 листопада 2009 року у справі № 2-838/09 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 30 вересня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення суду Бережанським районним судом Тернопільської області видано виконавчий лист № 2-838/09 від 01 грудня 2009 року, який перебуває на виконанні в Шевченківському відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Стверджує, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого батьківського обов`язку та рішення суду у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 77 772 грн. за період з 01 січня 2010 року по 01 січня 2020 року. Зазначає, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Вважає, що має право на стягнення з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2020 року по 01 жовтня 2020 року в сумі 1 307 093, 66 грн.

З наведених підстав просить:

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості по аліментах в розмірі 77 772 грн.;

-стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2020 року по 01 жовтня 2020 року в розмірі 1 307 093, 66 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 25 863,99 грн. пені по аліментах.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 77 772 грн. заборгованості по аліментах відмовлено.

Заочне рішення суду в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду в цій частині є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що помилковими є висновки суду першої інстанції про те, що позивачка безпідставно нараховувала пеню на кожен день прострочення по кілька разів повторно, оскільки у статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, у ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Зазначає, що правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення передбачає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення аліментів. Вказує, що загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

р = (А1 х 1% х Q1) + (А2 х 1% х Q2) +…+ (Аn х 1% х Qn),

де р загальна сума пені, А1 нарахована сума аліментів за перший місяць, Q1 кількість днів прострочення за перший місяць, А2 нарахована сума аліментів за другий місяць, Q2 кількість днів прострочення за другий місяць, Аn нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову, Qn кількість днів прострочення за останній місяць.

З наведених підстав просить рішення суду в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким цю позовну вимогу задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання не з`явилися сторони, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 68-69) та оголошенням на веб-сайті (а.с. 66), тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 21 жовтня 2021 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 11 жовтня 2021 року, датою ухвалення постанови є саме 21 жовтня 2021 року.

З апеляційної скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 вбачається, що заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2021 року оскаржується лише в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів, а відтак законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в частині інших вимог, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 77 772 грн., у зв`язку з чим у позивача виникло право на стягнення пені за період з 01 січня 2010 року по 01 жовтня 2020 року у розмірі 25 863.99 грн., оскільки такий розмір пені є обгрунтованим, справедливим та розумним, враховуючи денний розмір пені та кількість днів прострочення.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області 11 вересня 2006 року.

Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області 12 листопада 2009 року, підтверджується, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розірвано.

Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 , виданим Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області підтверджується, що 29 листопада 2016 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 уклали шлюб, після державної реєстрації якого прізвище дружини ОСОБА_8 .

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 09 листопада 2009 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 30 вересня 2009 року до досягнення дитиною повноліття.

На виконання рішення суду Бережанським районним судом Тернопільської області 01 грудня 2009 року видано виконавчий лист № 2-838/09.

13 вересня 2019 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відкрито виконавче провадження № 60052167 з виконання вищезазначеного виконавчого листа.

З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості по аліментах, проведеного державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в межах виконавчого провадження № 60052167 вбачається, що така станом на 02 жовтня 2020 року становить 77 772 грн.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верхового Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц.

З долученого до матеріалів справи розрахунку пені від суми несплачених аліментів, проведеного позивачем, вбачається, що загальна сума неустойки становить 1 307 093.66 грн.

Визначаючи розмір пені, який підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, однак не взяв до уваги, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, наслідок чого невірно визначив її розмір.

Враховуючи те, що стаття 196 СК України передбачає, що розмір пені, що підлягає стягненню з платника аліментів, нарахованої у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, не може бути більше 100 відсотків заборгованості, зважаючи на те, що розмір пені значно перевищує розмір заборгованості ОСОБА_3 зі сплати аліментів, який становить 77 772 грн., колегія суддів приходить до висновку про те, що визначений судом першої інстанції розмір пені по аліментах, який підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід змінити, збільшивши його з 25 863.99 грн. до 77 772 грн., що дорівнює сумі заборгованості.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2021 року змінити, збільшивши розмір пені по аліментах, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 з 25 863.99 грн. до 77 772 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 21.10.2021 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.