Справа № 653/49/20
Провадження № 2/653/84/21
Генічеський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Берлімової Ю.Г.
за участю секретаря Волвенко А.О.
прокурора Черната К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом керівника Генічеської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області, Генічеської міської ради Херсонської області до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди, повернення земельної ділянки та стягнення коштів
Керівник Генічеської окружної прокуратури звернувся з позовом до суду в інтересах держави в особі: Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області, Генічеської міської ради Херсонської області до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди, повернення земельної ділянки та стягнення коштів у сумі 42 390 грн. 60 коп., а також судові витрати у розмірі 6306 грн. 00 коп..
Позовні вимоги мотивує тим, що розпорядженням голови Херсонської обласної державної адміністрації від 24 липня 2012 року № 529 затверджено проект землеустрою щодо відведення в оренду та одночасно надано в оренду ОСОБА_1 строком на 49 років земельну ділянку із земель запасу рекреаційного призначення на території Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області для розміщення бази відпочинку загальною площею 2,00 га. На підставі вищевказаного розпорядження 01 серпня 2012 року між Генічеською РДА та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, за яким орендар зобов`язаний вносити плату у грошовій формі.
Наголошує на тому, що Генічеською окружною прокуратурою встановлено, що відповідач не виконав умови договору оренди і сума орендної плати становить 42 390 грн. 60 коп., крім того земельна ділянка на даний час засмічена, будівництво об`єктів не ведеться, огорожа відсутня, межі не встановлено, кошти від використання земельної ділянки до бюджету Генічеської міської ради не надходять.
В судовому засіданні прокурор Черната К.О. підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, з підстав, викладених у позові.
Представник позивача - Генічеської районної державної адміністрації в судовому засіданні був відсутнім. Ним подано заяву, в якій просить розгляд справи провести за їх відсутністю за наявними матеріалами справи.
Представник позивача - Генічеської міської ради в судовому засіданні був відсутнім, від нього надійшла заява про розгляд справи без їх участі, за наявними матеріалами справи.
Відповідач ОСОБА_1 був повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказах, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що розпорядженням голови Херсонської обласної державної адміністрації від 24 липня 2012 року № 529 затверджено проект землеустрою щодо відведення в оренду та одночасно надано в оренду ОСОБА_1 строком на 49 років земельну ділянку із земель запасу рекреаційного призначення на території Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області для розміщення бази відпочинку загальною площею 2,00 га.
01 серпня 2008 року між Генічеською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,00 га строком на 49 років із земель запасу рекреаційного призначення, розташованої на території Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області для розміщення бази відпочинку.
Відповідно до листа Генічеського управління Головного управління ДПС у Херсонській області № 389/9/21-22-52-05 від 17 вересня 2019 року орендна плата за використання земельної ділянки на протязі всього часу дії договору оренди відповідачем не вносилась.
Крім того, відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 21 серпня 2019 року складеного комісією Стрілківської сільської ради за результатами обстеження стану використання земельної ділянки, земельна ділянка на даний час засмічена, будівництво об`єктів не ведеться, огорожа відсутня, межі не встановлено, кошти від використання земельної ділянки до бюджету Стрілківської сільської ради не надходять.
Підстави для звернення до суду прокурора визначені у ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до норм якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Таким чином, підставою для звернення Генічеської окружної прокуратури до суду стало порушення встановленого законом порядку користування землею, що перебуває у комунальній власності та спричиняє шкоду державі, а також неналежне здійснення орендарями Генічеською районною державною адміністрацією (за час перебування ділянки у державній власності) та Стрілківською сільською радою (з часу переходу ділянки у комунальну власність) захисту порушених інтересів держави.
Так, позовні вимоги зумовлені тією обставиною, що ОСОБА_1 є недобросовісним користувачем земельної ділянки, що дає підстави для припинення його права землекористування у судовому порядку.
Суд вважає, що в ході судового розгляду встановлені підстави, що свідчать про істотні порушення ОСОБА_1 умов договору, що надає можливість для дострокового розірвання договору за рішенням суду з огляду на наступне.
Статтею 93 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.
Статтями 526 і 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання по ньому має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV.
За змістом ст. 1 вказаного Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об`єктами оренди землі є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності (ст. 3 Закону).
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно пункту 1 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору є також орендна плата.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Приписами ст. 24 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Положеннями ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.
Відтак, у разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.
Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.
Зі змісту спірного договору оренди землі вбачається, що земельну ділянку було передано в оренду для розміщення бази відпочинку (п. 14). Цільове призначення земельної ділянки, відповідно до п. 15 договору - для розміщення бази відпочинку.
Пункт 9 договору оренди земельної ділянки передбачає, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 7447 гривень 90 копійок за 2,000 га на рік, що становить 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься орендарем на рахунок Стрілківської сільської ради у строки встановлені ст. 287 Податкового кодексу України.
Позивач, при зверненні до суду посилається на те, що орендарем орендна плата ніколи не сплачувалась взагалі.
Вказане підтверджується інформацією Головного управління ДПС у Херсонській області та Стрілківської сільської ради.
Між тим, відповідачем умови договору оренди зазначеної земельної ділянки належним чином не виконуються, орендна плата, як зазначалось вище, своєчасно та у визначеному розмірі не сплачується, дії для внесення відповідних змін до укладеного договору здійсненні не були.
Вказане доводить ухилення відповідача від виконання зобов`язань зі сплати орендної плати за користування земельними ділянками державної власності.
Крім того, позивач, при зверненні до суду наголошував на тому, що право оренди земельної ділянки підлягає припиненню також у зв`язку з невикористанням земельної ділянки для забудови протягом 3 років підряд.
Надаючи оцінку можливості застосування до спірних правовідносин наслідків припинення права користування чужою земельною ділянкою, наданою для забудови, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 416 Цивільного кодексу України право користування земельною ділянкою для забудови припиняється у разі: 1) поєднання в одній особі власника земельної ділянки та землекористувача; 2) спливу строку права користування; 3) відмови землекористувача від права користування; 4) невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд.
Відповідно до ч. 2 ст. 416 Цивільного кодексу України право користування земельною ділянкою для забудови може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом.
Аналогічна за змістом норма міститься у статті 102-1 Земельного кодексу України.
Отже, вказані статті передбачають автоматичне припинення права землекористування у випадку невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд.
Частиною 1 статті 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Разом з тим, суд вважає, що розглядаючи можливість дострокового припинення спірного договору оренди, слід виходити із приписів та умов самого договору.
У відповідності до ст. 626 ЦК, договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки.
За загальним правилом, установленим ч. 1 ст. 651 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором.
Разом з тим ч. 3 наведеної статті передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору повністю або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Суд вважає, що визначальним для вирішення питання можливості одностороннього розірвання договору, є закріплення такого права в договорі.
Так, за умовами договору оренди земельної ділянки, систематична несплата орендної плати є підставою щодо його припинення у односторонньому порядку (п. 36).
У даному випадку суд приходить до висновку, що оплата орендної плати є істотною обставиною, а її не отримання орендодавцем, є істотним порушенням договірних умов, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором кошти за використання земельної ділянки іншою особою.
Суд також враховує позицію позивача, який зазначив, що уклавши договір оренди, орендодавець окрім отримання орендної плати розраховував на будівництво орендарем на орендованій ділянці бази відпочинку з подальшим введенням її в експлуатацію, сплати пайової участі у розвитку населеного пункту, функціонування бази відпочинку та залучення додаткових коштів у розвиток інфраструктури регіону.
Доводи позивача мають правове значення для вирішення даного спору, що відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 ЗК України, ст. 651 ЦК України та умов договору є правовою підставою для розірвання цього договору.
Абзацом 3 пункту 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що питання про дострокове припинення користування землею на умовах оренди вирішується шляхом пред`явлення позову про розірвання договору.
Суд вважає, що застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо розірвання договору оренди.
Задоволенню підлягає також позовна вимога про зобов`язання ОСОБА_1 повернути Генічеській міській раді земельну ділянку, що фактично є похідною від первісної вимоги і має на меті відновлення прав позивача після розірвання вищезазначеного договору.
Крім того, підлягають задоволенню вимоги прокурора і в частині стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 42 390 грн. 60 коп., оскільки такий розмір заборгованості заявлений прокурором з врахуванням положень ч. 1 ст. 257 ЦК України та згідно з розрахунками Головного управління ДПС у Херсонській області АР Крим та м. Севастополі Генічеське управління, від 17 вересня 2019 року, де визначено розмір орендної плати за використання ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 2,00 га.
Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 6306,00 грн.
Оскільки позовні вимоги позивача задоволенні в повному обсязі, судовий збір слід покласти на відповідача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 203, 204,525,629 ЦК України, ст. ст. 1,13, 14, 18, 35 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 12, 13, 76, 78, 95, 141, 142, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України суд,
Позов керівника Генічеської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області, Генічеської міської ради Херсонської області до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди, повернення земельної ділянки та стягнення коштів задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, форма і зміст якої, повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 05 жовтня 2021 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова