Справа № 304/980/21 Провадження № 2/304/327/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Гевці В.М.,

за участі секретаря судового засідання Ковач М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 304/980/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Перечинська міська рада Закарпатської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання.

Позовні вимоги мотивує тим, що він є одноосібним власником будинку АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та випискою з погосподарської книги. У даному будинку разом з позивачем зареєстровані його сини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , онук позивача - ОСОБА_4 , а також племінниця дружини - відповідачка ОСОБА_2 . Однак остання взагалі не проживала у вказаному будинку, а лише приїжджала в гості до його сім`ї на вихідні під час навчання у Перечинській школі-інтернаті, при цьому за останні декілька років взагалі ніхто з його сім`ї не бачив відповідачку, у будинку така не з`являлася та, як відомо позивачу, вона переїхала за кордон для постійного проживання. Позивач також зазначає, що ОСОБА_2 участі в утриманні будинку не бере, житлово-комунальні послуги не сплачує, а факт реєстрації такої у будинку створює позивачу перешкоди у оформленні субсидії та позбавляє його права користуватися і розпоряджатися належним майном на власний розсуд. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду з цим позовом та просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , а також зняти останню з реєстрації за вказаною адресою.

Ухвалою суду від 17 серпня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, при цьому у встановлений судом строк не надала відзив, про причини неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Перечинської міської ради Закарпатської області, у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначає, що проти задоволення позову не заперечує.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов такого висновку.

Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 267325605 від 23 липня 2021 року та випискою з погосподарської книги № 1 за 2016-2021 роки та номер об`єкта погоспордарського обліку 0048-1.

З копії Будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 , вбачається, що у цьому житловому будинку зареєстрована, зокрема, ОСОБА_2 .

Вказане підтверджується і наданим Перечинською міською радою Закарпатської області Витягом № 216 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб.

Однак, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не проживає у вказаному будинку, участі в утриманні такого не бере, житлово-комунальні послуги не сплачує.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача перешкод у користуванні належним йому на праві власності житловим будинком через зареєстроване місце проживання у такому ОСОБА_2 .

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Житлового кодексу України (далі - ЖК України) та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон №1382-IV).

Так, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 41 Конституції України та частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з приписами частини 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 71 ЖК України право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття. За ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу на те, що відповідачка у зазначеному житловому будинку не проживає, про що стверджує позивач, а також вбачається із довідки № 201 від 28 липня 2021 року, виданою адміністратором відділу ЦНАП Наталією Кепич. Суд підкреслює, що відповідачка не є членом сім`ї позивача, не пов`язана з ним спільним побутом, не веде з ним спільного господарства. Більше того, в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, з яких можна було б дійти висновку, що у відповідачки зберігається обґрунтований інтерес до зазначеного вище будинку.

Суд вважає вимоги позивача про позбавлення відповідачки права користування спірним будинком пропорційними переслідуваній легітимній меті у світлі статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року з огляду на те, що позивач є власником житлового будинку, у якому зареєстрована відповідачка, остання не є членом його сім`ї і має інше місце проживання.

Таким чином, на переконання суду, інтереси позивача, як власника житла та користувача цим житлом, перевищують інтереси відповідачки, у якої припинилися правові підстави користування чужим майном, тому право відповідачки на користування цим житловим будинком підлягає припиненню на вимогу позивача.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Верховний Суд у справі №465/2559/14-ц від 06 лютого 2019 року підстав відступити від таких висновків не встановив.

За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку має місце порушення прав позивача відповідачем, які підлягають захисту шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

В той же час, вимоги позивача в частині зняття відповідачки з реєстраційного обліку у зазначеному житловому будинку задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку є передчасними і в їх задоволені слід відмовити, оскільки відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, яке набрало законної сили, є окремою безпосередньою підставою для зняття особи з реєстраційного обліку, і тому додаткового вирішення питання не потребує.

На підставі статей 319, 321, 383,391, 401- 403, 405, 406 Цивільного кодексу України, статей 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Перечинська міська рада Закарпатської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Роз`яснити, що рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстрації у будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Перечинська міська рада Закарпатської області; місцезнаходження: 89200, Закарпатська область, м. Перечин, пл. Народна, № 16.

Головуюча: Гевці В. М.