Справа № 939/1729/21
УХВАЛА

Іменем України

21 жовтня 2021 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Герасименко М.М.,

за участю секретаря Рассказової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Бородянка заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бородянського районного суду Київської області від 21 вересня 2021 року у цивільній справі № 939/1729/21 за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , через представника адвоката Горбаченко М.О., звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення. В обґрунтування зазначила, що не з`явилася у судове засідання та не повідомила про причини своєї неявки, оскільки не знала про існування судового процесу та не була повідомлена про дату проведення судового засідання належним чином, хоча в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення рекомендованого листа, однак вказане повідомлення не містить інформації, а саме прізвище, ім`я та по батькові особи яка його отримала. Крім того, зазначила, що виконати умови договору № 440 від 23 вересня 2020 року не можливо з вини позивача, адже при підписанні вказаного договору останній приховав інформацію про те, що вже має у власності земельну ділянку площею 1,999 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :08:002:0091, згідно розпорядження Бородянської РДА від 04 жовтня 2010 року за № 797. Просила скасувати заочне рішення Бородянського районного суду Київської області від 21 вересня 2021 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Горбаченко М.О. заяву підтримала та просила її задовольнити.

Позивач та його представник адвокат Башинська О.П. у судовому засіданні щодо задоволення заяви про перегляд заочного рішення заперечували.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Бородянського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 зазначено за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач у судові засідання 08 вересня 2021 року та 21 вересня 2021 року не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення на її адресу копій ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками, судової повістки, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с. 25, 26, 32, 33).

Заочним рішенням Бородянського районного суду Київської області від 21 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено, дії фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 визнано неправомірними та зобов`язано завершити роботи по виготовленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , відповідно до договору № 440 від 23 вересня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено вище, відповідач у судові засідання 08 вересня 2021 року та 21 вересня 2021 року не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення на її адресу копій ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками, судової повістки, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та роздруківками з офіційного веб-порталу Судової влади України (а.с. 25, 26, 32, 33).

Також вирішальне значення має те, що відповідач не надав суду доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та могли б вплинути на прийняте судом рішення.

Так, заява про перегляд заочного рішення обґрунтована тим, що виконати умови договору № 440 від 23 вересня 2020 року не можливо з вини позивача, адже при підписанні вказаного договору останній приховав інформацію про те, що вже має у власності земельну ділянку площею 1,999 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :08:002:0091, згідно розпорядження Бородянської РДА від 04 жовтня 2010 року за № 797. На підтвердження вказаних обставин долучено копію заяви суміжних землекористувачів про відмову у підписанні акту та інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом з цим, слід зазначити, що вказані докази не є такими, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки відповідач не є органом, уповноваженим вирішувати питання про приватизацію земельної ділянки. Оцінку вказаним обставинам, зокрема щодо непогодження меж земельної ділянки, заперечень суміжних землекористувачів, а також використання особою права на приватизацію іншої земельної ділянки, повинен надати орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію земельної ділянки та за наслідками розгляду цього питання ухвалити відповідне рішення.

Відповідач, відповідно до умов договору на виконання землевпорядних робіт № 440 від 23 вересня 2020 року, лише взяв на себе зобов`язання своїми засобами за рахунок позивача виконати з дотриманням вимог законодавства роботи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Листом від 01 лютого 2021 року відповідач повідомив позивача, що не має можливості продовжити виконувати умови договору № 440 від 23 вересня 2020 року, зокрема подавати проект землеустрою на процедуру погодження, реєстрації в органах Держгеокадастру, місцевому відділі містобудування та архітектури, оскільки замовником землевпорядних робіт не надано акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, який би містив підписи усіх суміжних землевласників/землекористувачів.

Відповідно до статті 106 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

На виконання статті 106 Земельного кодексу України наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

У пункті 3.12. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18 травня 2010 року № 376 передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Верховний Суд у своїй постанові від 28 березня 2018 року у справі № 681/1039/15-ц (провадження № 61-4200св18) дійшов висновку, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Видається, що погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц (провадження № 61-19526ск18).

Судом встановлено, що користувачі суміжних земельних ділянок повідомлялися про час проведення робіт (26 жовтня 2020 року) із встановлення меж земельної ділянки через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки.

Ухвалюючи рішення від 21 вересня 2021 року, суд, враховуючи, що власники (користувачі) суміжних земельних ділянок були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, дійшов висновку про неправомірність відмови відповідача (01 лютого 2021 року) від виконання умов договору № 440 від 23 вересня 2020 року у зв`язку із відсутністю в акті приймання-передачі межових знаків на зберігання підписів усіх суміжних землевласників/землекористувачів, оскільки станом на час складання схеми та такого акта закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт. За вказаних обставин не можна вважати, що погодження меж не відбулося.

Враховуючи викладене, підстав для скасування рішення суд не вбачає, оскільки відповідач про час і місце розгляду справи 08 вересня 2021 року та 21 вересня 2021 року була повідомлена належним чином відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України, крім того, відповідачем не надано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та могли б вплинути на прийняте судом рішення, а тому заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 287, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бородянського районного суду Київської області від 21 вересня 2021 року у цивільній справі № 939/1729/21 за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Роз`яснити, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

СуддяМ. Герасименко