Провадження 2-о/127/477/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.

розглянувши в окремому провадженні у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу № 127/28179/21 за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , заінтересована особа - Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про встановлення факту смерті, -

в с т а н о в и в:

21 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Мотивувала заяву тим, що з ОСОБА_3 вони знаходились у шлюбі з 22.09.1997 року. Шлюб був розірваний на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.06.2007 року.

Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Навесні 2014 року колишній чоловік заявника виїхав з м. Вінниці. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2017 року № 127/3782/17 визнано громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вінниці, останнє відоме місце проживання та місце реєстрації - АДРЕСА_1 , безвісно відсутнім з 01.05.2014 року.

Із заявами про стягнення з ОСОБА_3 аліментів, про його розшук, заявник не зверталась.

Згодом заявник дізналась, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт Партеніт м. Алушта, про що 31.07.2018 року Алуштинським міським відділом ЗАГС Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видано довідку про смерть № 449.

31.07.2018 року Алуштинським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим Російської Федерації видано свідоцтво серії НОМЕР_1 про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 31.07.2018 року складено запис акту про смерть № 449. Місце смерті ОСОБА_3 - смт Партеніт, м. Алушта, Республіка Крим, Російська Федерація. Оскільки вказане свідоцтво видане на тимчасово окупованій території, воно не створює відповідних правових наслідків для громадян України.

Труп ОСОБА_3 був бальзамований, тіло ОСОБА_3 було перевезено в м. Вінницю. Він похований в с. Малинівка Літинського району Вінницької області.

ОСОБА_1 просила суд встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на тимчасово окупованій території України в смт Партеніт, м. Алушта Автономної Республіки Крим, для отримання у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», свідоцтва про його смерть, а також для захисту прав її дітей.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала. Пояснила, що батько її повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 31.07.2018 року складено запис акту про смерть та видано свідоцтво про смерть, в якому місце смерті ОСОБА_3 вказано: смт Партеніт, м. Алушта, Республіка Крим, Російська Федерація. Оскільки вказане свідоцтво видане на тимчасово окупованій території України, воно не створює відповідних правових наслідків в Україні, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 в Криму ОСОБА_3 - її син, заявник - її колишня невістка, мати її онуків ОСОБА_6 , 1997 р.н. та ОСОБА_7 , 2011 р.н. Встановлення даного факту необхідно для отримання в Україні свідоцтва про смерть її сина, який помер на тимчасово окупованій території України - в смт Партеніт, м. Алушта, що в Криму, а похований в с. Малинівка Літинського району Вінницької області. Проти задоволення заяви та встановлення факту смерті ОСОБА_3 на тимчасово окупованій території України не заперечила.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 в Криму ОСОБА_3 - її рідний брат. Вона особисто їздила в Крим та отримувала дозвіл на вивезення тіла. Брата поховали в с. Малинівка Літинського району Вінницької області. Проти задоволення заяви та встановлення факту смерті ОСОБА_3 на тимчасово окупованій території України не заперечила.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що ОСОБА_3 - його батько, який помер в Криму. Свідоцтво про смерть було видано органами ЗАГС Російської Федерації на тимчасово окупованій території України, тому не створює відповідних правових наслідків. Після встановлення факту смерті батька вони зможуть отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_3 .

Представник заінтересованої особи - Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належними чином, проти задоволення заяви не заперечив.

Вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 22.09.1997 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Їх шлюб був розірваний 22.06.2007 року на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці.

Свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 видано 19.06.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області ОСОБА_1 , актовий запис № 771.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2017 року № 127/3782/17 заяву ОСОБА_1 , подану в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , було задоволено. Визнано громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вінниці, останнє відоме місце проживання та місце реєстрації: АДРЕСА_1 , безвісно відсутнім з 01.05.2014 року.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт Партеніт, м. Алушта, Крим, про що 31.07.2018 року Алуштинським міським відділом ЗАГС Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видано довідку про смерть № 449.

31.07.2018 року Алуштинським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим Російської Федерації видано свідоцтво серії НОМЕР_1 про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 31.07.2018 року складено запис акту про смерть № 449. Зазначено місце смерті ОСОБА_3 - смт Партеніт, м. Алушта, Республіка Крим, Російська Федерація.

Труп ОСОБА_3 був бальзамований, що підтверджують довідки Алуштинського ритуального бюро № № 48, 49 від 31.07.2018 року, труна з тілом закрита та опечатана.

31.07.2018 року дозволено ОСОБА_8 вивіз трупа ОСОБА_3 автотранспортом, про що Територіальним відділом по м. Алушті Міжрегіонального управління Росспоживнагляду по Республіці Крим та м. Севастополю видано довідку №42.

Тіло ОСОБА_3 було перевезено в м. Вінницю, зі слів заявника та свідків ОСОБА_3 похований в с. Малинівка Літинського району Вінницької області.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації смерті органом державної реєстрації.

Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків, а тому видане Міністерством юстиції Республіки Крим Російської Федерації свідоцтво про смерть не створює правових наслідків.

Разом з тим, оцінюючи надані заявником докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, та чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Практикою Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidouv. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр протии Туреччини» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozerv. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зокрема ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто, є окупованою)» (Mozerv. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає необхідним встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на тимчасово окупованій території України в смт Партеніт, м. Алушта Автономної Республіки Крим.

На підставі ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до вимог частини 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 89, 315-319 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

заяву задоволити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на тимчасово окупованій території України в смт Партеніт, м. Алушта Автономної Республіки Крим.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення є підставою для державної реєстрації смерті особи.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повне судове рішення складене 22 жовтня 2021 року.

Суддя: