Провадження № 2/638/2670/21
12 жовтня 2021 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Подус Г.С.,
за участю секретаря Коваленко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Відділ реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м. Харкова Управління ведення реєстру Територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про усунення перешкод у користування власністю.,
Позивачі звернулись до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом, у якому просили усунути перешкоди у користуванні ними житловою площею, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі є власниками вищевказаної квартири, у якій також зареєстрований їх син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У 2004 році відповідач у Республіку Чехія на працю і там залишився мешкати, не виконавши обіцянки щодо зняття з реєстраційного обліку.
Вказують, що факт його реєстрації порушує право власності, зокрема позивачі сплачують комунальні послуги за відповідача, що потребує додаткових витрат, а також не можуть отримати субсидію.
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 15.01.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 11.06.2021 року закрито підготовче провадження.
У судове засідання позивачі не з`явились. Надали заяву, якою просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представником позивачів - адвокатом Дитиненко В.М. надано заяву, якою він окрім іншого, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату та час слухання справи, не скористався правом на подання відзиву після отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, не надав клопотання про відкладення або слухання справи за його відсутності, що є підставою для проведення заочного розгляду справи.
Представник третьої особи - Відділу реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м.Харкова Управління ведення реєстру Територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, від ОСОБА_4 , що діє на підставі довіреності від 05.01.2021 року надала пояснення, зі змісту яких вбачається клопотання про розгляд справи без участі третьої особи.
Згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 12.03.1999 реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 мають на праві спільної сумісної власності квартиру загальною площею 65, 6 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно кожному з співвласників належить 1/4 частка квартири.
При цьому згідно з договором дарування від 21.12.2004 року ОСОБА_3 безоплатно передав ОСОБА_1 у власність 1/4 частку вказаної вище квартири, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за вказаною адресою зареєстровані позивачі та відповідач.
Згідно з актом, підписаним ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстрований по АДРЕСА_1 не проживає з 2004 року по сьогодні.
Згідно з відповіддю КНП «Міська поліклінікка №8» Харківської міської ради Департаменту охорони здоров`я Харківської міської ради ОСОБА_3 в період часу з 2015 року по теперішній час за медичною допомогою не звертався, декларацію з лікарями не укладав.
Відповідно до пояснень, наданих ОСОБА_8 , 1940 р.н., останній знайомий з сім`єю ОСОБА_9 більше 20 років, оскільки живе з ними у одному тамбурі. Пояснив, що старший син подружжя у 2004 році поїхав на заробітки, і з того часу він не приїжджав, комунальні послуги не сплачував, мешкати у вказаній квартирі йому не забороняли.
Згідно з поясненнями ОСОБА_7 з сім`єю ОСОБА_9 остання знайома з 1984 року. Зазначила, що їх старший син ОСОБА_3 у 2004 році поїхав в Республіку Чехія працювати і з того часу ні разу не приїжджав і залишився там мешкати, тобто з 2004 року він не проживає в квартирі АДРЕСА_1 , комунальні платежі не сплачує, житлом не цікавиться.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час слухання справи, у судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк не скористався правом на подання відзиву, клопотань про відкладення розгляду справа не надав, що у сукупності із заявою позивача є підставою для ухвалення заочного рішення у порядку ст.280 ЦПК України.
Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого непроживання.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.
У справі № 361/6668/15-ц сформульовано висновок про те, що правила статей 71 та 107 ЖК Української РСР є різними за своєю правовою природою й кожна з них є окремою підставою для пред`явлення позову, оскільки перша з них регулює збереження житла за тимчасово відсутніми громадянами, а правило другої статті передбачає втрату членом сім`ї наймача права користування цим житловим приміщенням у разі його вибуття на постійне проживання в інше житлове приміщення. Основною умовою втрати права користування житловим приміщенням з підстав, передбачених статтею 107 ЖК Української РСР, є наявність у наймача або члена його сім`ї іншого постійного місця проживання. При цьому слід встановити таке місце проживання із зазначенням його адреси та дослідити належні та допустимі докази на підтвердження цих обставин.
Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно з частиною другою статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк.
Оскільки при відсутності у спірному житлі понад встановлений законом строк, цей строк може бути продовжений за заявою відсутнього та з поважних причин лише у передбачених випадках, тому звернення із заявою про продовження такого строку, а також доведення наявності підстав для продовження такого строку, є правом відповідної особи, за обставинами цієї справи - відповідача.
Самостійною підставою втрати право користування жилим приміщенням також може бути виїзд (переїзд) наймача до іншого постійного місця проживання (стаття 107ЖК Української РСР).
Показання свідків підтверджують, що відповідач не проживає у спірній квартирі, у тому числі і протягом останніх шести місяців перед зверненням позивача до суду.
Представником позивача доведено факт непроживання більше шести місяців ОСОБА_10 у спірній квартирі без поважних причин, а отже, наявність підстав для визнання його таким, що втратила право користування спірною квартирою. Відповідачем не доведено наявність поважних причин відсутності у спірній квартирі понад шість місяців, чи наявність обставин, які б об`єктивно свідчили про те, що сторона позивача чинила перешкоди відповідачу у користуванні квартирою.
Згідно вимог статті 16 Цивільного кодексу України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення, позивач відповідно до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України зобов`язаний довести обставини, які мають місце у диспозиції норми матеріального права, та позивачами надано належні та допустимі докази в обґрунтування своєї позиції, зокрема позивачі довели, що вказане майно є їх приватною власністю, відповідач покинув територію України та не цікавиться спірним житлом, відсутні його особисті речі та він не має наміру повернутись до нього, а позивачами не вчинялись перешкоди у його доступі до спірної квартири.
Вказане узгоджується із практикою Верховного Суду у справі № 645/7374/18 від 21.10.2020 року.
Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позивачами надано належні докази в обґрунтування своєї позиції, суд прийшов до висновку про задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 258, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, ст. 71, 72 ЖК України, суд,
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Відділ реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м. Харкова Управління ведення реєстру Територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про усунення перешкод у користування власністю - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в користуванні житлом, що розміщене за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харкіського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Повний текст судового рішення виготовлено 22.10.2021 року.

Суддя