Справа № 362/5532/21
Провадження № 2-н/362/506/21
У Х В А Л А

20.10.2021 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М., розглянувши в м. Василькові Київської області заявуТовариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про за вимогою про стягнення заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу, -

в с та н о в и в:

18.10.2021 р. Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Згідно із ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Таким чином, оскільки плата за житлово-комунальні послуги здійснюється щомісячно, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання боржником кожного із цих зобов`язань.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу 18.10.2021 р. При цьому, згідно представленої заявником довідки, заборгованість ОСОБА_1 за оплату послуг з постачання природного газу виникла за період з липня 2018 р. по липень 2021 р., що поза межами строку позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Згідно з постанови Верховного Суду України від 08.11.2017 р. (справа №6-2891цс16), відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою".

Під час розгляду цивільної справи №464/5927/15 (постанова від 21.11.2019 р.) Верховний Суд не знайшов підстав відступити від таких висновків.

При цьому, суддя вважає, що в межах цієї справи не видається можливим вирішувати питання переривання строку позовної давності, оскільки в силу вимог п.7 ч.1 ст.168 ЦПК України він не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, а відтак не може вирішувати питання про те, хто вчинив дію, яка свідчить про визнання боржником боргу та чи власне була така дія направлена на визнання цього боргу.

Враховуючи вищенаведене, суддя дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 163, 165, 167 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості ОСОБА_1 за оплату послуг з постачання природного газу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Кравченко Л.М.