Єдиний унікальний номер справи 333/6517/21
Номер провадження 2/333/3982/21
РІШЕННЯ

Іменем України

25 жовтня 2021 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Стоматова Е.Г., за участю: секретаря судового засідання Артеменко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя, в спрощеному позовному провадженні, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради (вул. Жуковського, буд. 36, м. Запоріжжя, 69063) про усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2021 року, представник позивача - адвокат Малишева О.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд: усунути ОСОБА_1 перешкоди у володінні та користуванні квартирою, шляхом визнання, ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідачі по справі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - сини позивача.

31 липня 2021 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 і своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 » змінила на прізвище чоловіка « ОСОБА_2 ».

Право власності на квартиру АДРЕСА_2 підтверджено договором купівлі-продажу квартири від 19 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гришиним Г.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 832, про що 28.03.2007 року сформовано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 14042315, реєстраційний номер 4852470, номер запису: 34915, в книзі: 189, копія договору купівлі-продажу квартири.

В цій квартирі крім позивача зареєстровані: ОСОБА_5 - мій чоловік та відповідачі по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

У вересні 2019 року ОСОБА_2 , забравши свої речі, виїхав на інше місце проживання, і з тих пір в квартирі не проживає, його речі в квартирі відсутні, а син ОСОБА_3 в квартирі не проживає більш ніж рік, його речі в квартирі також відсутні.

Згідно інформаційної довідки про не проживання осіб від 15.09. 2021 р. та підписаної головою ОСББ «Славут-16» Кахай О. вказано, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тривалий час фактично не проживають в ОСББ «Славута-16» у житловому приміщенні № 101.

Добровільно відповідачі не знялися з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_2 .

Реєстрація відповідачів в квартирі АДРЕСА_2 чинить позивачу перешкоди у праві користування нею, тому вона змушена звернутися до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2021 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання позивач не з`явилась, але до суду від позивача та його представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримали, просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, але до суду від нього надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі та про визнання позовних вимог, та просить їх задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, але до суду від нього надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі та про визнання позовних вимог, та просить їх задовольнити.

У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.

Частина 4 ст. 206 ЦПК України визначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, представника відповідача, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Право власності на зазначену квартиру підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 19 березня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гришиним Г.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 832, про що 28.03.2007 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 14042315, реєстраційний номер 4852470, номер запису: 34915, в книзі: 189. /а.с.11-13,14/

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 з 12 квітня 2013 року по теперішній час, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя, щодо реєстрації місця проживання фізичної особи /а.с.29/ та копією паспорта громадянина України.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 з 19 листопада 2011 року по теперішній час, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя, щодо реєстрації місця проживання фізичної особи /а.с.30/ та копією паспорта громадянина України.

Проте останні фактично не проживають, за вказаною адресою, що підтверджується інформаційною довідкою про не проживання особи № 4/05 від 15.09.2021 року, виданою головою ОСББ «Славута-16» Кахай О.. /а.с.23/

Відповідно до ст.. 13 Конституції Україна, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно зі ст.. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст.. 319 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст.. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності зі ст. 71 ЖК України відсутність особи в житловому приміщенні без поважних причин понад шість місяців є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, у суду є всі підстави визнати ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: АДРЕСА_2 , оскільки останні не мешкає по зазначеному адресу понад рік.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житлом.

Аналізуючи перелічені норми цивільного права, взявши до уваги надані стороною позивача докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову, однак позивачем не заявлену дану вимогу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 316, 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст.. 72 ЖК України, ст.ст. 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради (вул. Жуковського, буд. 36, м. Запоріжжя, 69063) про усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_2 шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 25 жовтня 2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Е.Г.Стоматов