Справа № 569/9968/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Добровчан К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментівна підставі рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28.12.2017 року з 713,00 грн., щомісячно до 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28.12.2017 року визначено стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 713,00 грн., щомісячно на утримання доньки, ОСОБА_3 . На даний час, у зв`язку із збільшення цін та враховуючи, що вона є інвалідом другої групи, аліменти у розмірі 713 грн., щомісячно, є недостатніми. Забезпечення дитині належного рівня життя, фізичного та розумового, духовного, морального і соціального розвитку, потребує значних матеріальних затрат.

У заяві від 16 липня 2021 року позивач просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином шляхом направлення повісток.

В судове засідання 16 липня 2021 року відповідач не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, проте 05.07.2021 року надіслав на електронну адресу суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням в зоні ООС.

Зважаючи на викладене, суд визнав неявку відповідача поважною. Розгляд справи був відкладений на 14 вересня 2021 року.

В судове засідання призначене на 14 вересня 2021 року відповідач не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про отримання повістки мамою відповідача, проте розгляд справи був відкладений, оскільки відповідач не повідомив суд про причини своєї неявки, клопотань не подав.

Розгляд справи був відкладений на 01 жовтня 2021 року.

В судове засідання призначене на 01 жовтня 2021 року відповідач не з"явився, в матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Розгляд справи відкладений на 22 жовтня 2021 року.

В судове засідання призначене на 22 жовтня 2021 року відповідач не з"явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, на адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Правом на надання відзиву на позов не скористався.

Згідно п.п.1,2, частиною другою статті 223 цього Кодексу суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Так, судове засідання у даній справі відкладалося неодноразово у зв`язку із неявкою відповідача.

Поважність причин неявки сторони в суд є оціночною категорією, яка вирішується судом в кожному конкретному випадку, але в будь якому разі неявка відповідача або представника повинна бути обумовлена причинами, які об`єктивно та безумовно не дозволяють йому з`явитись до суду: хвороба, відрядження, несвоєчасне отримання судової повістки, тощо. Відповідач в судові засідання, призначені на 14 вересня 2021 року, 01 жовтня 2021 року та 22 жовтня 2021 року взагалі до суду із жодними заявами не звертався, доказів поважності неявки в судові засідання не надав, у зв`язку з чим суд знаходить неявку такою, що відбулася з неповажних причин.

Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. На момент розгляду справи суду не було надано відповідачем жодних відомостей щодо неявки останнього в судове засідання.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Вимога про розумний строк покладає на суд обов`язок розглянути і вирішити справу без невиправданих зволікань, що дасть можливість надати особі своєчасний захист її прав, свобод та інтересів. Строк розгляду і вирішення справи може вважатися розумним, якщо судовий захист правам особи надано своєчасно. Важливою гарантією права на справедливий судовий розгляд є розгляд справи упродовж «розумного строку», що гарантує ст. 6 Європейської конвенції. Вказана гарантія підкреслює важливість того, що правосуддя повинно здійснюватися без затримок, які можуть підірвати його ефективність та довіру до нього.

Приймаючи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, враховуючи, що відповідач клопотання про відкладення розгляду справи, суду не надав, суд вважає можливим проводити розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановив таке.

Сторони по справі є батьками неповнолітньої, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с.5).

Судом встановлено, що судовим наказом Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28.12.2017 року з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 713,00 гривень щомісячно, починаючи з 28.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 ЦПК України та статті 3 Конвенції «Про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, - суд повинен надавати перевагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 принципу 7 «Декларації прав дитини» прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року - найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Дитині має бути забезпечена повна можливість відпочинку та ігор, спрямованих на цілі освіти; суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для сприяння реалізації зазначеного права.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Так, ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ст.183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхньої дитини визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 713,00 грн., щомісячно.

Позивач заявила вимогу, про збільшення розміру аліментів з 713,00 грн., щомісячно до 2000 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим,статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум становить 1921 грн., з 1 липня 2013 грн., з 1 грудня 2100 грн.

Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум становить 2395 грн., з 1 липня 2510 грн., з 1 грудня 2618 грн.

Суд зазначає, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Суд погоджується із мотивами зазначеними у позовній заяві, враховуючи пріоритетність прав дитини, однак, заявлений позивачем розмір аліментів 2000,00 грн., щомісячно, на думку суду є завищеним, безпідставним і не обґрунтованим.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зокрема, позивачем жодними належними доказами не доведено зміну матеріального чи сімейного стану платника аліментів, чи погіршення її сімейного, матеріального стану чи стану здоров`я.

З врахуванням вищенаведених правових норм та заявлених позивачем вимог, наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом збільшення розміру аліментів та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки аліментів у розмірі 1200 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача.

Згідно п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 904,00 грн.

Керуючись ст.ст.10,12,81,89,258-259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів- задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28.12.2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 713,00 грн. щомісячно, та стягувати аліменти у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 904 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКППНОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина