Справа № 545/497/20
Провадження № 2/545/45/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2021 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: - Потетій А.Г.,

за участю секретаря: - Данко А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві позовну заяву Першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах Держави до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на боці позивача: Регіональний офіс водних ресурсів в Полтавській області, Ковалівська сільська рада Полтавського району Полтавської області про визнання незаконним та скасування наказу, припинення права приватної власності, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В :

Перший заступник прокурора Полтавської області звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагенства в Полтавській області від 10.07.2014 №1601-СГ «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1 га для індивідуального садівництва», внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права приватної власності (запис про державну реєстрацію внесено 20.08.2014 за №6734672) за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0039 площею 0,1 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району за межами населеного пункту, внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права приватної власності (запис про державну реєстрацію внесено 20.10.2015 за №11677499) за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0039 площею 0,1 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району за межами населеного пункту, витребування із незаконного володіння ОСОБА_2 та повернення земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0039 площею 0,1 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району за межами населеного пункту, у власність Держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області.

В обґрунтування позову позивач вказує на те, що земельна ділянка розташована в заплаві та водоохоронній зоні річки Коломак, а тому не може передаватися до приватної власності, використовуватися для садівництва, городництва та будівництва.

Так, 10.07.2014 Головним управлінням Держземагенства в Полтавській області (правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області) прийнято наказ №1601-СГ «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1 га для індивідуального садівництва» (оригінал наказу знаходиться в Головному управлінні Держгеокадастру в Полтавській області).

Згідно інформації (№183387299 від 03.10.2019) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20.08.2014 внесено запис №6734672 про реєстрацію об`єкта нерухомого майна №40, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0039 площею 0,1 га для індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району за межами населеного пункту за ОСОБА_1 .

У подальшому, відповідно до договору купівлі-продажу, серія та номер 105 від 20.10.2015, право власності на вищевказану земельну ділянку набув ОСОБА_2 .

Згідно інформації (№183387299 від 03.10.2019) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20.10.2015 внесено запис №11677499 про реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0039 площею 0,1 га для індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району за межами населеного пункту за ОСОБА_2 .

В ході досудового розслідування витребувано інформацію з питань законності надання земельних ділянок у приватну власність у Полтавського обласного управління водних ресурсів (№01-2/583 від 13.05.2017; №01-2/1084 від 29.09.2017) та Полтавського регіонального управління водних ресурсів №06-28/323 від 11.04.2017.

В інформаціях вказується на те, що проекти землеустрою по вказаним земельним ділянкам на розгляд та погодження, як це передбачено розділом 3 ст. 186-1 Земельного кодексу України до Полтавського обласного управління водних ресурсів чи інших органів водного господарства, не подавалися.

Також, Полтавське обласне управління водних ресурсів зазначає, що усі земельні ділянки розміщені за межами території мікрорайону селища Лісок міста Полтави, знаходяться в заплаві та водоохоронній зоні річки Коломак, а деякі з цих ділянок можливо повністю або частково розташовані в межах прибережної захисної смуги розчищеної ділянки річки Коломак.

У 2003 році відділом комплексного проектування Полтавського обласного виробничого управління водного господарства «Полтававодгосп» розроблено робочий проект «Визначення зон можливого затоплення водами річки Коломак в межах міста Полтава та Полтавського району», яким визначено, що територія в районі селища Лісок міста Полтави, на якій розташовані земельні ділянки можуть бути затоплені або підтоплені повеневими водами річки Коломак 1, 5, 10, 25 і 50 процентної забезпеченості по водності. Тобто, земельні ділянки знаходяться в зоні ризику - територія, на якій господарська діяльність пов`язана з можливою небезпекою затоплення та спричинення ним негативних явищ.

12.09.2017 до Ковалівської сільської ради направлено запит щодо надання інформації у межах якої адміністративно-територіальної одиниці перебувають вказані земельні ділянки, їх цільове призначення, початкові картографічні дані вказаного масиву, чи знаходяться земельні ділянки на території де архівними картами передбачено розміщення лук, чи перебувають вказані земельні ділянки у межах водоохоронних зон, чи знаходяться дані земельні ділянки у заплаві річки ОСОБА_3 .

У відповіді Ковалівської сільської ради №868 від 21.09.2017 зазначено, що згідно матеріалів «Перерозподіл земель між землеволодільцями та землекористувачами на території Ковалівської сільської ради народних депутатів Полтавського району Полтавської області (радгосп-технікум імені Макаренка)» від 1992 року (картографічних матеріалів) зазначені земельні ділянки відносяться до заболочених сіножатей та знаходяться місцями болота (землі водного фонду) (оригінал відповіді знаходиться в матеріалах кримінального провадження N10000088).

Відповідно до документації, підготовленої Регіональним офісом водних ресурсів у Полтавській області (далі - РОВР) «Нанесення на геодезичні матеріали зон затоплення заплави р. Коломак по матеріалам «Визначення зон можливого затоплення в межах міста Полтава та Полтавського району Полтавської області», земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0039 знаходиться між розрахунковими створами АДРЕСА_1 . Методом інтерполяції між цими створами нанесені зони затоплення різних забезпеченостей.

За результатами виконаних робіт встановлено, що затоплення вказаної земельної ділянки спостерігається при рівні 1, 5, 10, 25 та 50% забезпеченості (аркуш 9-158 ТГ1 документації).

Рівні води певної забезпеченості визначені РОВР у відповідності до п.4.27 «СНиП 2.01.14-83» від 01.07.1984 в залежності від гідравлічних та морфологічних властивостей русла річки.

Наведені факти свідчать, що вказана земельна ділянка топиться в середньому раз в 2-4 роки (50% та 25% забезпеченості відповідно).

14.12.2018 року призначено судову земельно-технічну експертизу та експертизу з питань землеустрою, за результатами проведення яких 04.09.2019 складено висновок №29639/18-41/2/19-41, яким підтверджено розташування земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0039 в заплаві річки Коломак.

У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Хлистун І.М. просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі посилаючись на те, що 20 жовтня 2015 року, згідно договору купівлі-продажу за №1054 в реєстрі, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0039 набуто ОСОБА_2 .

Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме земельної ділянки 0,1 га кадастровий номер :00:001:0039 відомості щодо реєстрації іншого речового права, державну реєстрацію іпотеки, реєстрацію обтяжень, на момент реєстрації права власності за ОСОБА_2 були відсутні.

Тобто реєстрація права власності на земельну ділянку 0,1 га кадастровий номер :00:001:0039 відбулась на законних підставах, без порушень вимог чинного законодавства, тож ОСОБА_2 є належним власником даної земельної ділянки.

Щодо набуття права власності попереднім власником земельної ділянки ОСОБА_1 зазначає наступне.

Згідно Висновку Київського Науково-Дослідного Інституту Судових Експертів від 04.09.2019 року № 29639/18-41/24238-24272/19-41 за результатами проведення земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою у кримінальному провадження №0000088 сторінки 31-33, встановлено, що тільки вісім ділянок частково розташовані в межах нормативних розмірів визначених ст.60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України для прибережної захисної смуги річки Коломак. Інші земельні ділянки, до переліку яких входить й земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0039, яка належить ОСОБА_2 ( попередній власник ОСОБА_1 ), розташовані поза межами земель водного фонду.

Наданий Висновок Київського Науково-Дослідного Інституту Судових Експертів від 04.09.2019 року № 29639/18-41/24238-24272/19-41 жодним чином не замінює проект землеустрою, а лише констатує місце розташування земельної ділянки, тому не є документом підтверджуючим недобросовісність набувачів права власності на земельні ділянки.

У відповіді Полтавського обласного управління водних ресурсів за № 01-2/1084 від 29.09.2017 року до Прокурора Полтавської місцевої прокуратури на сторінці 2 зазначено, що у 2005 році розроблено робочий проект «Паспортизація водних об`єктів в межах міста Полтави з визначенням водоохоронних зон», окремими томами такі матеріали видані по річці Коломак, зокрема :

книга 3. ОСОБА_4 . Пояснювальна записка.

Проектні матеріали, що викладені в книзі 3, не охоплюють опису території, на який розташовані 72 земельні ділянки

книга 4.Річка Коломак. Креслення, картографічні матеріали, виготовлено з грифом «Для службового користування».

Зазначені матеріали робочого проекту з паспортизації водних об`єктів із зазначенням водоохоронних зон відносяться тільки до території міста Полтава, в тому числі території селища Лісок. Відповідно до картографічних матеріалів з паспортизації водних об`єктів міста Полтави з визначенням водоохоронних зон та картографічних матеріалів план-схеми міста Полтави, територія від межі селища Лісок до річки Коломак на якій розташовані земельні ділянки згідно вище зазначених кадастрових номерів знаходяться за межами території міста Полтави. По цій території не розроблялися картографічні матеріали-креслення з визначенням водоохоронних зон і вони відсутні в книзі 4. ОСОБА_4 . Тому Полтавське обласне управління облводресурсів не змогло надати Полтавській місцевій прокуратурі копії картографічних матеріалів відносно вказаних вище земельних ділянок з кадастровими номерами по причині їх відсутності.

Відповідно до ст. 87 ВК України «Водоохоронні зони», для створення сприятливого режиму водних об`єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів то навколо озер, водосховищ і інших водойм встановлюються водоохоронні зони.

Водоохоронна зона є природоохоронною територією господарської діяльності, що регулюється.

Зовнішні межі водоохоронних зон визначаються за спеціально розробленими проектами.

Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад зобов`язані доводити до відома населення, всіх заінтересованих організацій рішення щодо меж водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також водоохоронного режиму, який діє на цих територіях.

Контроль за створенням водоохоронних зон і прибережних захисних смут, а також за додержанням режиму використання їх територій здійснюється виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад і центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Частиною 2 ст. 58 ЗК України передбачено, що для створення сприятливого режиму водних об`єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою.

Згідно з п. 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року за № 486, розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації.

Проекти цих зон розробляються на замовлення фізичних та юридичних осіб, узгоджуються з власниками землі, землекористувачами, Мінекоенерго, Держводагенством та територіальними органами Держгеокадастру, а на території Автономної Республіки Крим - з органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань екології та природних ресурсів, водного господарства та земельних ресурсів і затверджуються відповідними місцевими органами виконавчої влади або виконавчими комітетами рад.

Згідно відповіді Полтавського облводресурсів проектні матеріали не охоплюють опису території, на якій розташовані 72 земельні ділянки.

Вищевказані земельні ділянки, в тому числі й земельна ділянка ОСОБА_1 , знаходяться за межами прибережної захисної смуги згідно діючого законодавства.

Виходячи з вищенаведеного, земельна ділянка гр. ОСОБА_1 не відноситься до земель водного фонду, та знаходиться за межами водоохоронної зони р. Коломак. Тому право власності гр. ОСОБА_1 набуто на законних підставах.

Крім того, в позовній заяві прокурор зазначив підставою представництва ним в суді інтересів держави відсутність у Головного управління Держгеокадастру у Полтавської області, як органу державної влади, повноважень щодо звернення до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу, скасування запису про державну реєстрацію права приватної власності, повернення земельної ділянки.

Відповідно до Висновків Верховної Палати Верховного суду від 26.06.2019 року по справі № 587/430/16-ц, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевою самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, а також в разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини (ст.23 ЗУ «Про прокуратуру»).

Наявність підстав для представництва має бути обгрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурором не зазначено, що крім Головного управління Держгеокадастру у Полтавської області, існує Державна екологічна інспекцій України, яка, відповідно до Положення про державну екологічну інспекцію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року за № 275, реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Основними завданнями Держекоінспекції є:

здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства, зокрема, щодо: охорони земель, надр:

Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань:

здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавств: про охорону земель, надр, зокрема щодо: консервації деградованих і малопродуктивних земель; збереження водно-болотних угідь;

виконання екологічних вимог під час надання у власність і користування, зокрема в оренду, земельних ділянок;

здійснення заходів із запобігання забрудненню земель хімічними і радіоактивними речовинами, відходами, стічними водами;

додержання режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, а також територій, що підлягають особливій охороні; додержання екологічних нормативів з питань використання та охорони земель; ведення будівельних, днопоглиблювальних робіт, видобування піску і гравію, прокладення кабелів, трубопроводів та інших комунікацій на землях водного фонду;

установлення та використання водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також додержання режиму використання їх територій;

про охорону, раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів, зокрема щодо:

дотримання встановленого режиму господарської діяльності у зонах санітарної охорони джерел питного та господарсько-побутового водопостачання, водоохоронних зонах, прибережних захисних смугах, смугах відведення та берегових смугах водних шляхів, очисних та інших водогосподарських споруд і технічних пристроїв.

Відповідно до п.5 ст.4 Положення, Держекоінспекція звертається до суду із позовом щодо: визнання протиправними дій чи бездіяльності фізичних і юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб, про визнання недійсними індивідуальних актів або їх окремих частин, правочинів. що порушують вимоги законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

В позовної заяві прокурором не доведено факт відсутності контролю з боку Державної екологічної інспекції, або невиконання ними своїх повноважень.

Тому представник відповідача вважає, що відсутні підстави для представництва прокурором в суді інтересів держави.

У відзиві на позов представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі застосувавши строк позовної давності посилаючись на те, що згідно ч.5 ст. 116 Земельного кодексу України, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області розпоряджається тільки вільними землями сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів.

18.12.2012 року Розпорядженням Голови Полтавської РДА «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою» № 1067 надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою.

Відповідно до статті 50 ЗУ «Про землеустрій», проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

10.06.2014 року ОСОБА_1 подано до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (як до правонаступника РДА в частині розпорядження землями сільськогосподарського призначення) клопотання про затвердження проекту землеустрою площею 0,1000 га для ведення садівництва, за межами населених пунктів на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

За результатами розгляду вищезазначеного клопотання ОСОБА_1 , Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області видано Наказ № 1601-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 10.07.2014 року.

Вказує, що Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області під час надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,1000 га для ведення садівництва, за межами населених пунктів на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області було дотримано вимог чинного законодавства, оскільки ОСОБА_1 було подано всі необхідні документи для надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Згідно ч. 9 ст. 118 ЗК України та ст. ст. 186, 186-1 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Тобто, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області зобов`язане у двотижневий строк в обов`язковому порядку після екстериторіального погодження проекту землеустрою затвердити відповідний проект та передати у власність земельну ділянку, що і було зроблено у даному випадку.

Крім того, представник відповідача посилається на те, що відповідно до норм діючого законодавства водоохоронні зони повинні визначатися за проектами землеустрою, який в даному випадку відсутній, а також на пропуск позивачем строків позовної давності.

У відповідях на відзиви Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Хлистун І.М. Перший заступник прокурора Полтавської області вказує на необґрунтованість доводів викладених у відзивах, їх невідповідність нормам законів та фактичним обставинам справи.

Зазначає, що прокуратурою установлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0039 розташована в заплаві та водоохоронній зоні річки Коломак, а тому не може передаватися до приватної власності, використовуватися для садівництва, городництва та будівництва.

За результатами проведення судових земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою 04.09.2019 складено висновок №29639/18- 41/2/19-41, яким підтверджено розташування земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0039 в заплаві річки Коломак.

Також, експертизами встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0039 не відповідає за змістом вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, чинних на дату державної реєстрації земельної ділянки.

Також, доказами розташування земельної ділянки в заплаві річки Коломак є:

інформації з питань законності надання земельних ділянок у приватну власність з Полтавського обласного управління водних ресурсів (№01-2/583 від 13.05.2017; №01-2/1084 від 29.09.2017) та Полтавського регіонального управління водних ресурсів №06-28/323 від 11.04.2017;

робочий проект «Визначення зон можливого затоплення водами річки Коломак в межах міста Полтава та Полтавського району» розроблений у 2003 році відділом комплексного проектування Полтавського обласного виробничого управління водного господарства «Полтававодгосп», яким визначено, що територія в районі селища Лісок міста Полтави, на якій розташовані земельні ділянки можуть бути затоплені або підтоплені повеневими водами річки Коломак 1,5, 10, 25 і 50 процентної забезпеченості по водності. Тобто, земельні ділянки знаходяться в зоні ризику - територія, на якій господарська діяльність пов`язана з можливою небезпекою затоплення та спричинення ним негативних явищ;

інформація Ковалівської сільської ради №868 від 21.09.2017 де зазначено, що згідно матеріалів «Перерозподіл земель між землеволодільцями та землекористувачами на території Ковалівської сільської ради народних депутатів Полтавського району Полтавської області (радгосп-технікум імені Макаренка)» від 1992 року (картографічних матеріалів) земельна ділянка відноситься до заболочених сіножатей та знаходиться місцями болота (землі водного фонду)

документація, підготовлена Регіональним офісом водних ресурсів у Полтавській області «Нанесення на геодезичні матеріали зон затоплення заплави р. Коломак по матеріалам «Визначення зон можливого затоплення в межах міста Полтава та Полтавського району Полтавської області», в якій вказано на те, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0039 знаходиться між розрахунковими створами №7 і №8 в правобережній заплаві річки Коломак. Методом інтерполяції між цими створами нанесені зони затоплення різних забезпеченостей.

По результатам виконаних робіт встановлено, що затоплення вказаної земельної ділянки спостерігається при рівні 1, 5, 10, 25 та 50% забезпеченості (аркуш 9-158 ТГ1 документації).

Рівні води певної забезпеченості визначені РОВР у відповідності до п.4.27 «СНиП 2.01.14-83» від 01.07.1984 в залежності від гідравлічних та морфологічних властивостей русла річки.

Наведені факти свідчать, що вказана земельна ділянка топиться в середньому раз в 2-4 роки (50% та 25% забезпеченості відповідно).

Зазначає, що проект «Визначення зон можливого затоплення водами річки Коломак в межах міста Полтава та Полтавського району» розроблений у 2003 році відділом комплексного проектування Полтавського обласного виробничого управління водного господарства «Полтававодгосп», є чинним, не оскарженим та не скасованим і використовується у своїй діяльності органами державної влади та місцевого самоврядування.

Також, Ковалівською сільською радою зазначено, що згідно матеріалів «Перерозподіл земель між землеволодільцями та землекористувачами на території Ковалівської сільської ради народних депутатів Полтавського району Полтавської області (радгосп-технікум імені Макаренка)» від 1992 року (картографічних матеріалів) зазначені земельна ділянка відносяться до заболочених сіножатей та знаходяться місцями болота (землі водного фонду).

Відповідно до ст.1 Водного кодексу України заплавні землі - це прибережна територія, що може бути затоплена чи підтоплена під час повені (паводка).

Згідно пунктів 5, 8 ч.1 ст.80 ВК України з метою охорони водності малих річок забороняється розорювати заплавні землі та застосовувати на них засоби хімізації та надавати земельні ділянки у заплавах річок під будь-яке будівництво (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд), а також для садівництва та городництва.

Частина 2 ст.80 ВК України встановлює те, що водокористувачі та землекористувачі, землі яких знаходяться в басейні річок, забезпечують здійснення комплексних заходів щодо збереження водності річок та охорони їх від забруднення і засмічення.

Отже, за змістом зазначених норм права (у редакціях, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) земельна ділянка у заплаві річки ОСОБА_3 не могла передаватись у власність громадянину.

Надання ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки для індивідуального садівництва, яка знаходиться у заплаві річки Коломак, суперечить нормам ст.80 цього Кодексу.

Крім того, прокурор вказує, що предметом позову у даній справі є вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області винесеного 09.07.2014 та витребування земельної ділянки, проданої в 2015 році.

Про наявність вказаного наказу прокурору стало відомо під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000088 внесеного 18.05.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, а тому позивачем не пропущені строки позовної давності.

Відповідачем - Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області на підтвердження своїх доводів щодо початку перебігу строку позовної давності для прокурора з 2014 року не надано жодних належних та допустимих доказів.

Звертає увагу суду на те, що відзив на позовну заяву від імені Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області подано особою, яка не має відповідної процесуальної правоздатності на представництво державного органу.

Також щодо тверджень представника відповідача Хлистун І.М. про звернення до суду в інтересах Державної екологічної інспекції України прокурор вказує, що Держекоінспекція повноважна перевіряти лише режим використання земель, відповідно до наявних документів. Але встановлювати та перевіряти правомірність видання документів про право власності іншими органами не віднесено до компетенції Держекоінспекції, як і повноваження щодо звернення до суду з позовом про визнання та скасування наказів Держгеокадастру та його територіальних органів.

Відповідні повноваження віднесені до компетенції Держгеокадастру та Держекоінспекція не уповноважена перевіряти дотримання закону при передачі земель у власність, тому такі повноваження не є делегованими.

Відповідно до підпункту 28 пункту 4 Положення про Держгеокадастр, Держгеаокадастр здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні.

Повноваження Держекоінспекції щодо звернення до суду з позовами щодо реалізації Держгеокадастром та його територіальними органами повноважень, відсутні.

Вказане спростовує твердження представника відповідача щодо необхідності визначення у позовній заяві органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Державну екологічну інспекцію України.

Крім того, відповідно до ст.24 Закону України «Про прокуратуру» повноваження прокурора здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.

Згідно ст.4 ЦПК України, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

За змістом ст.56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відсутності такого органу або відсутності в нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому випадку прокурор набуває статусу позивача.

Згідно із пунктом «є-1» ч.1 ст. 15-1 ЗК України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» функції контролю за додержанням земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів передано до Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

У силу ч. 4 ст. 122 ЗК України, органом, уповноваженим державою здійснювати функції щодо розпорядження земельними ділянками державної власності сільськогосподарського призначення на території області на даний час є Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області.

У спірних правовідносинах вимоги ст.ст. 116, 118, 121 ЗК України при передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , порушені саме ГУ Держземагенства у Полтавській області (правонаступником якого є ГУ Держгеокадастру у Полтавській області), яке реалізовувало повноваження розпорядника землі. Тому захист інтересів держави в суді, який полягає у скасуванні оспорюваного наказу та повернення земельної ділянки, не узгоджується з інтересами зазначеного органу.

Тому саме ГУ Держгеокадастру у Полтавській області є відповідачем за основною вимогою про визнання недійсним наказу №1601- СГ від 10.07.2014, у зв`язку з чим не може бути позивачем, оскільки чинним законодавством не допускається збіг в одній особі позивача і відповідача (правова позиція Верховного Суду України, ухвала від 02.03.2011 у справі № 6- 58303св10).

Окрім того, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, його посадові особи, не вправі самостійно скасувати спірний наказ, оскільки на його підставі за відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності, тому вказане суперечитиме вимогам ч. 1 ст. 154 ЗК України.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в абз.2 п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (у редакції постанови Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 №2).

У зв`язку із зазначеним, представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором як самостійним позивачем.

Прокурор Лебединська А.С. у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити надавши пояснення аналогічні тим, що викладені в позові.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Шиян В.О. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у її задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Хлистун І.М. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці позивача - Регіонального офісу водних ресурсів в Полтавській області в судове засідання не з`явився, згідно раніше поданої заяви позов підтримав, просив розгляд справи провести без участі представника третьої особи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці позивача - Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, згідно раніше поданої заяви при вирішенні спору поклались на розсуд суду, просив розгляд справи провести без участі представника третьої особи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, 10.07.2014 Головним управлінням Держземагенства в Полтавській області (правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області) прийнято наказ №1601-СГ «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1 га для індивідуального садівництва» (оригінал наказу знаходиться в Головному управлінні Держгеокадастру в Полтавській області).

Згідно інформації (№183387299 від 03.10.2019) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20.08.2014 внесено запис №6734672 про реєстрацію об`єкта нерухомого майна №40, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0039 площею 0,1 га для індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району за межами населеного пункту за ОСОБА_1 .

У подальшому, відповідно до договору купівлі-продажу, серія та номер 105 від 20.10.2015, право власності на вищевказану земельну ділянку набув ОСОБА_2 .

Згідно інформації (№183387299 від 03.10.2019) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20.10.2015 внесено запис №11677499 про реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0039 площею 0,1 га для індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району за межами населеного пункту за ОСОБА_2 .

В ході досудового розслідування витребувано інформацію з питань законності надання земельних ділянок у приватну власність у Полтавського обласного управління водних ресурсів (№01-2/583 від 13.05.2017; №01-2/1084 від 29.09.2017) та Полтавського регіонального управління водних ресурсів №06-28/323 від 11.04.2017.

В інформаціях вказується на те, що проекти землеустрою по вказаним земельним ділянкам на розгляд та погодження, як це передбачено розділом 3 ст. 186-1 Земельного кодексу України до Полтавського обласного управління водних ресурсів чи інших органів водного господарства, не подавалися.

Також, Полтавське обласне управління водних ресурсів зазначає, що усі земельні ділянки розміщені за межами території мікрорайону селища Лісок міста Полтави, знаходяться в заплаві та водоохоронній зоні річки Коломак, а деякі з цих ділянок можливо повністю або частково розташовані в межах прибережної захисної смуги розчищеної ділянки річки Коломак.

У 2003 році відділом комплексного проектування Полтавського обласного виробничого управління водного господарства «Полтававодгосп» розроблено робочий проект «Визначення зон можливого затоплення водами річки Коломак в межах міста Полтава та Полтавського району», яким визначено, що територія в районі селища Лісок міста Полтави, на якій розташовані земельні ділянки можуть бути затоплені або підтоплені повеневими водами річки Коломак 1, 5, 10, 25 і 50 процентної забезпеченості по водності. Тобто, земельні ділянки знаходяться в зоні ризику - територія, на якій господарська діяльність пов`язана з можливою небезпекою затоплення та спричинення ним негативних явищ.

12.09.2017 до Ковалівської сільської ради направлено запит щодо надання інформації у межах якої адміністративно-територіальної одиниці перебувають вказані земельні ділянки, їх цільове призначення, початкові картографічні дані вказаного масиву, чи знаходяться земельні ділянки на території де архівними картами передбачено розміщення лук, чи перебувають вказані земельні ділянки у межах водоохоронних зон, чи знаходяться дані земельні ділянки у заплаві річки Коломак.

У відповіді Ковалівської сільської ради №868 від 21.09.2017 зазначено, що згідно матеріалів «Перерозподіл земель між землеволодільцями та землекористувачами на території Ковалівської сільської ради народних депутатів Полтавського району Полтавської області (радгосп-технікум імені Макаренка)» від 1992 року (картографічних матеріалів) зазначені земельні ділянки відносяться до заболочених сіножатей та знаходяться місцями болота (землі водного фонду) (оригінал відповіді знаходиться в матеріалах кримінального провадження N10000088).

Відповідно до документації, підготовленої Регіональним офісом водних ресурсів у Полтавській області (далі - РОВР) «Нанесення на геодезичні матеріали зон затоплення заплави р. Коломак по матеріалам «Визначення зон можливого затоплення в межах міста Полтава та Полтавського району Полтавської області», земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0039 знаходиться між розрахунковими створами АДРЕСА_2 і №8 в правобережній заплаві річки Коломак. Методом інтерполяції між цими створами нанесені зони затоплення різних забезпеченостей.

За результатами виконаних робіт встановлено, що затоплення вказаної земельної ділянки спостерігається при рівні 1, 5, 10, 25 та 50% забезпеченості (аркуш 9-158 ТГ1 документації).

Рівні води певної забезпеченості визначені РОВР у відповідності до п.4.27 «СНиП 2.01.14-83» від 01.07.1984 в залежності від гідравлічних та морфологічних властивостей русла річки.

Наведені факти свідчать, що вказана земельна ділянка топиться в середньому раз в 2-4 роки (50% та 25% забезпеченості відповідно).

14.12.2018 року призначено судову земельно-технічну експертизу та експертизу з питань землеустрою, за результатами проведення яких 04.09.2019 складено висновок №29639/18-41/2/19-41, яким підтверджено розташування земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0039 в заплаві річки Коломак.

Крім того, з наданих прокурором копій «Техническая документация по установлению водоохранных зон и прибрежных полос малых рек и водоемов Полтавского района, Полтавской области» 1981 року вбачається, що у вказаній документації, в т.ч. в «Книга 2. Графические материалы» міститься план землекористування колгоспу «імені Макаренка».

Вивченням вказаного плану встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0072 знаходиться в водоохоронній зоні річки Коломак.

Документація «Техническая документация по установлению водоохранных зон и прибрежных полос малых рек и водоемов Полтавского района, Полтавской области» 1981 року затверджена Рішенням Полтавської районної ради народних депутатів №338 від 31.07.1981 року «Про затвердження технічної документації становлення водоохоронних зон та прибережних смуг малих річок і водойм».

У пункті 3 Рішення зазначено, що Виконкоми сільських Рад народних депутатів доводять до відому населення і всіх зацікавлених організацій свої рішення про межі водоохоронних зон та прибережних смуг, а також про водоохоронний режим, який діє на території цих зон і смуг.

Частиною 2 статті 59 ЗК України передбачено, що для створення сприятливого режиму водних об`єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою.

Згідно з пунктом 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996р.№ 486, розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації.

Наявність документації «Техническая документация по установлению водоохранных зон и прибрежных полос малых рек и водоемов Полтавского района, Полтавской области» 1981 року, затвердженої Рішенням Полтавської районної ради народних депутатів №338 від 31.07.1981 року «Про затвердження технічної документації становлення водоохоронних зон та прибережних смуг малих річок і водойм», підтверджує розташування спірної земельної ділянки в межах водоохоронної зони.

Стаття 14 Конституції України встановлює, що земля є основним національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 3 Водного кодексу України усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд, до якого, серед іншого, належать поверхневі води: водотоки (річки, струмки).

Частиною першою статті 58 Земельного кодексу України та статтею 4 ВК України визначено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті річками, островами, а також прибережні захисні смуги вздовж цих річок.

Пунктом д частини четвертої статті 84 Земельного кодексу України передбачено, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду.

Згідно з ст.1 Водного кодексу України, заплавні землі - прибережна територія, що може бути затоплена чи підтоплена під час повені (паводка).

Відповідно до Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 р. № 486, до складу водоохоронних зон обов`язково входять заплава річки, перша надзаплавна тераса, бровки і круті схили берегів, а також прилеглі балки та яри.

Частинами 5, 7 ст. 80 ВК України передбачено, що з метою охорони водності малих річок забороняється розорювати заплавні землі та застосовувати на них засоби хімізації та надавати земельні ділянки у заплавах річок під будь-яке будівництво (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд), а також для садівництва та городництва.

Доказами розташування земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0039 в заплавних землях, підтверджується Висновком експертів Київського науково дослідного інституту судових експертиз за № 29639/18-41/241038 -24272/19-41 від 04.09.2019 року, відповідно до якого, земельна ділянка, яка є предметом спору у даній справі, розташована в заплаві річки Коломак та документами «Техническая документация по установлению водоохранных зон и прибрежных полос малых рек и водоемов Полтавского района, Полтавской области» 1981 року, затвердженої Рішенням Полтавської районної ради народних депутатів №338 від 31.07.1981 року «Про затвердження технічної документації становлення водоохоронних зон та прибережних смуг малих річок і водойм». Надання вказаної земельної ділянки для ведення садівництва та особистого селянського господарства, суперечить приписам статті 80 Водного кодексу України.

Відповідно до положень ст. 102 ЦПК України висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Висновок експерта за № 29639/18-41/241038 -24272/19-41 від 04.09.2019 року відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства та Закону України «Про судову експертизу».

Крім того, відповідно до листа Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за №868 від 21 вересня 2017 року, згідно матеріалів « Перерозподіл земель між землеволодільцями та землекористувачами на території Ковалівської сільської ради народних депутатів Полтавського району Полтавської області / радгосп технікум ім. Макаренка) від 1992 року ( картографічних матеріалів) земельні ділянки, до яких входить земельна ділянка, виділена ОСОБА_1 , відноситься до заболочених сіножатей та знаходяться місцями болота ( землі водного фонду). /т. 1 а.с. 70-71/.

Враховуючи що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0039 знаходиться в заплаві та водоохоронній зоні річки Коломак, наказ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про надання вказаної земельної ділянки для ведення садівництва та особистого селянського господарства №1601-СГ від 10.07.2014 року, суперечить приписам статті 80 Водного кодексу України, є незаконним та підлягає скасуванню, а земельна ділянка підлягає поверненню у власність держави.

Згідно ч.2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року (провадження №6-140цс14), власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке в подальшому відчужене набувачем третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року (провадження №6-2407цс15)).

Право власника згідно із частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої згаданої статті).

За змістом статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі незаконного наказу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про надання земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0039 для ведення садівництва та особистого селянського господарства №1601-СГ від 10.07.2014 року, який підлягає скасуванню, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Витребування спірного майна у власність Держави у цій справі містить легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві, оскільки земельна ділянка вибула з її власності з порушенням вимог закону.

Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля, водні ресурси є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Положення частини першої статті 83, частини першої статті 84, статті 122 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, водні ресурси є об`єктами права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

Прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. У цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті14,19 Конституції України).

Отже, правовідносини, пов`язані з вибуттям земель з державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

Відповідно до листа Полтавського обласного управління водних ресурсів від 29.09.2017 року № 01-2/1084, проекти землеустрою, щодо відведення чи надання у користування юридичним чи фізичним особам земельних ділянок, у тому числі земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0039, на розгляд та погодження, як це передбачено розділом 3 статті 186-1 Земельного кодексу України, до Полтавського облводресурсів чи інших органів водного господарства, не подавалися. Усі 26 земельних ділянки, в тому числі земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0039, розміщені в заплаві та водоохоронній зоні річки Коломак.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мали перешкод у доступі до законодавства й у силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак спірної земельної ділянки, проявивши розумну обачність, мали б знати про те, що ділянка має ознаки земель водного фонду.

За таких обставин суд вважає, що зобов`язання ОСОБА_2 повернути земельну ділянку у власність Держави, не суперечать загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, закладеним у статті 1 Першого Протоколу.

Зазначені висновки викладені у постанові Полтавського апеляційного суду від 23 червня 2020 року по справі № 545/1692/19.

Посилання представника відповідача - ГУ Держгеокадастру у Полтавській області на те, що при вирішенні питання про виділ ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, був відсутній проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги, що в свою чергу виключає можливість обізнаності щодо розташування спірної земельної ділянки в заплавних зонах, суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами Земельного та Водного кодексів України, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу у розмірі й межах, встановлених законодавством.

Водночас, відсутність цього проекту та не визначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може розцінюватись як відсутність самої прибережної захисної смуги та можливість до її встановлення передавати у приватну власність ділянки, що підпадає під нормативно визначену зону від урізу вод та водоохоронні зони, такі як заплавні землі.

Щодо доводів відповідачів про відсутність у прокурора підстав для представництва Держави у вказаній справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України, на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 23 Закону України « Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 910-р «Питання Державної служби з питань геодезії,картографії та кадастру» Держгеокадастр отримав всі функції та повноваження із здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів, передбачені Законом України від 19 лютого 2003 року «Про державний контроль за використанням та охороною земель.

Спірна земельна ділянка перебуває під особливою охороною держави, а передача її у власність регламентується нормами законодавства, які в такому випадку порушені та враховуючи, що чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, однак саме Держгеокадастр допустив порушення законодавства України та є відповідачем у справі, тому прокурор правомірно пред`явив указаний позов до суду в інтересах держави як позивач.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір за подання позову в розмірі 8408,00 грн. підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 150, 152, 153, 158, 173, 174, 181, 184, 186, 202 Земельного кодексу України, ст. ст.15, 16, 21, 319, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 78-80, 141, 258 268, 352, 354 ЦПК України, Законом України «Про державний земельний кадастр», Законом України «Про землеустрій», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах Держави задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області « Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1 га для індивідуального садівництва» за №1601-СГ від 10 липня 2014 року.

Скасувати запис № 6734672 від 20 серпня 2014 року про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0039 площею 0,1 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району за межами населеного пункту.

Скасувати запис № 11677499 від 20 жовтня 2015 року про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0039 площею 0,1 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району за межами населеного пункту.

Витребувати із незаконного володіння ОСОБА_2 та зобов`язати його повернути земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0039 площею 0,1 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населеного пункту, у власність Держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області.

Стягнути солідарно з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (, адреса місцезнаходження: м. Полтава, вул. Уютна, 23), ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Прокуратури Полтавської області (м. Полтава, вуя. 1100-річчя Полтави, 7, р/р UA0006160, банк ДКСУ м. Київ, код ЄРДПОУ 02910060) сплачений судовий збір за подання позову в розмірі по 2802,66 грн. з кожного, а всього 8408,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27 жовтня 2021 року.

Суддя: А.Г. Потетій