РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

(Справа № 285/4407/21, провадження у справі № 2/0285/1049/21)

розглянув у судовому засіданні у спрощеному порядку без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Новоград-Волинського відділу державної виконавчої служби у Новоград-Волинському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерстві юстиції (м. Хмельницький) до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь користь кошти, у сумі 19 536,55 грн та понесених судових витрат.

Позовна заява мотивована тим, що у позивач на виконанні перебував виконавчий лист №2-1537, виданий Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області 23.01.2021 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу 35416,53 грн на відшкодування майнової шкоди та 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди. В рамках виконавчого провадження №32339951 проведено реалізацію майна боржника 17.12.2012 року, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів. За результатами торгів майно було придбано ОСОБА_3 за ціною 26 467,80 грн.. Вказані кошти перераховано на рахунок ДВС 21.12.2012 р., з яких 19 536,55 грн, згідно платіжного доручення №5896 від 24.12.2012 року було перераховано ОСОБА_1 , та 14.03.2014 року на ім`я ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на придбаний нею будинок. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 24.09.2015 року зазначені прилюдні торги від 17.12.2012 року з придбання ОСОБА_3 будинку та видане 14.03.2014 року свідоцтво про право власності були визнані недійсними. В подальшому постановами Житомирського апеляційного суду від 24.09.2019 р. та від 29.04.2021 року №285/3523/18, стягнуто з Новоград-Волинського ВДВС на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 22 779,40 грн за сплачений нею житловий будинок, а також 2052,02 грн як 3% річних та 8217,809 грн інфляційних витрат.

29 березня 2021 року та 25.06.2021 року на адресу ОСОБА_1 було направлено вимоги про повернення отриманих ним коштів в сумі 19 536,55 грн, які було залишено без реагування.

Позивач керуючись ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та посилаючись на те, що оскільки відповідачу ОСОБА_1 було перераховано кошти, які наданий час на підставі рішення суду стягуються з позивача в наслідок визнання прилюдних торгів недійсними, просить суд позов задовольнити.

Відповідач у поданому відзиві позов не визнав. Відповідач посилаючись на те, що оскільки прилюдні торги визнано недійсними з вини позивача, а не в наслідок його дій, просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того, у відзиві заявляє про застосування до даного спору строку позовної давності, оскільки позивач повинен і міг дізнатися про порушення його прав ще в 2015 році, а саме коли було визнано прилюдні торги недійсними.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що позивачем на підставі виконавчого листа №2-1537, якій видано Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області 23.01.2021 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу 35416,53 грн на відшкодування майнової шкоди та 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди,було відкрито виконавче провадження №32339951.

В рамках даного виконавчого провадження, 17.12.2012 року проведено реалізацію майна боржника ОСОБА_2 , а саме житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів, якій було придбано ОСОБА_3 за ціною 26 467,80 грн..

21.12.2012 р. ОСОБА_3 перерахувала на рахунок ДВС кошти, з яких 19 536,55 грн, згідно платіжного доручення №5896 від 24.12.2012 року було перераховано ОСОБА_1 , а 14.03.2014 року на ім`я ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на придбаний нею будинок.

Встановлено, що рішенням апеляційного суду Житомирської області від 24.09.2015 року зазначені прилюдні торги від 17.12.2012 року з придбання ОСОБА_3 будинку та видане 14.03.2014 року свідоцтво про право власності були визнані недійсними. (а.с.10,11)

Крім того, постановами Житомирського апеляційного суду від 24.09.2019 р. та від 29.04.2021 року №285/3523/18, стягнуто з Новоград-Волинського ВДВС на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 22 779,40 грн за сплачений нею житловий будинок, а також 2052,02 грн як 3% річних та 8217,809 грн інфляційних витрат. (а.с.14-25)

Законом передбачена можливість повернення майна, переданого, в тому числі, на виконання недійсного правочину, шляхом пред`явлення вимоги набувачу, який не є стороною недійсного правочину, підстава набуття якого, а так само володіння яким (майном) згодом відпала в порядку статті 1212 ЦК України.

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. (постанова ВС від 12.09.2018 р. №154/948/16-ц)

Таким чином, виходячи з вищевстановлених обставин, суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача грошових коштів, які ним було отримано в результаті реалізації позивачем майна на прилюдних торгах, які в подальшому було визнано недійсними.

Щодо строків позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.

Тобто позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів.

Набуття права на захист, для здійснення якого встановлено позовну давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права.

Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватися тільки за допомогою звернення до суду.

Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У поданому відзиві на позовну заяву відповідач заявив про застосування строку позовної давності.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Як вже було встановлено, прилюдні торги з реалізації майна боржника ОСОБА_2 , на підставі рішення апеляційного суду Житомирської області від 24 вересня 2015 року було визнано недійсними.

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу.

Відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, виникають права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.

Виходячи з встановлених обставин, суд доходить до висновку, що позивачем на день звернення до суду, а саме 17 серпня 2021 року, пропущено строк позовної давності встановлений законом, а саме три роки, оскільки право на захист у нього виникло саме з 24.09.2015 року (день набрання законної сили рішенням суду про визнання прилюдних торгів), в зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10, 81, 264, 265, 268, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Новоград-Волинського відділу державної виконавчої служби у Новоград-Волинському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерстві юстиції (м. Хмельницький) до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд. В разі подання апеляційної скарги в електронній формі вона подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 26.10.2021 року.

Головуючий