Справа № 758/161/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

29 червня 2021 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: представником позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2020 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ФОП ОСОБА_2 , в якому просить: стягнути з Відповідача, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , яка внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Старокиївським РУ ГУ МВС України в м. Києві «20» червня 2000р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 : 54 484,30 грн. (п`ятдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят чотири гривні тридцять копійок) орендної плати; 85 934,90 грн. (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот тридцять чотири гривні дев`яносто копійок) компенсація за спожиту електроенергію та водопостачання; 25000,00 грн (двадцять п`ять тисяч грн.) за несвоєчасного повернення приміщення; 8 987,01 грн (вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят сім гривень 01 коп.) 3 % річних в якості відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання; 50 000 грн в якості моральної шкоди.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.11.2017 року між ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Старокиївським РУ ГУ МВС України в м. Києві «20» червня 2000р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 (Позивач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , яка внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 (Відповідач) був укладений Договір оренди приміщення від 10 листопада 2017р., предметом Договору є частина нежилої будівлі (літера Р), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Сторонами було визначено строк дії Договору до 31.10.2018 року та встановлено орендну плату: у період з 10.11.17 по 30.11.17 у розмірі 18 200,00 грн.; за грудень 2017 - 970,00 доларів США , вираховується у національній валюті України на день виставлення рахунку виходячи з курсу купівлі по міжбанку гривні до долара розміщеного на сайті Мінфін (http://minfin.com.ua); з 01.01.2018 року - 1000,00 (одна тисяча) доларів США за один календарний місяць оренди приміщення, вираховується щомісячно у національній валюті України на день виставлення рахунку виходячи з курсу купівлі по міжбанку гривні до долара розміщеного на сайті Мінфін (http://minfin.com.ua). Однак, Відповідач до своїх обов`язків, передбачених Договором, ставився несумлінно та постійно порушувала їх. Тому, керуючись п. 9.2. Договору, згідно якого будь-яка зі сторін має право розірвати Договір в односторонньому порядку, письмово попередивши про це іншу сторону за 30 (тридцять) календарних днів до дати розірвання Договору, Позивач надіслав 22 січня 2018 року Відповідачу Повідомлення про розірвання Договору оренди приміщення від 10.11.2017р., в якому повідомив Відповідача про розірвання Договору в односторонньому порядку з 28 лютого 2018 року, факт отримання повідомлення Відповідачем підтверджується підписом та печаткою Відповідача на Повідомленні. Станом на 28.02.2018 р. у Відповідача існує заборгованість зі сплати орендних платежів у розмірі 54 484,30 грн. (п`ятдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят чотири гривні тридцять копійок). При цьому, заборгованість за комунальними платежами станом на день приймання-передачі квартири (14 березня 2018 р.) за спожиту Відповідачем електроенергію та водопостачання становила 85 934,90 грн. (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот тридцять чотири гривні дев`яносто копійок), з яких: за електроенергію (на покази лічильника 176 880,00 кВт.) - 72 878, 90 грн. (сімдесят дві тисячі вісімсот сімдесят вісім гривень дев`яносто копійок); за водопосточання (на покази лічильника 3485,00 м3) - 13 056,00 грн. (тринадцять тисяч п`ятдесят шість гривень). У відповідності до п. 7.7 Договору, Орендар у разі несвоєчасного повернення приміщення сплачує Орендодавцю штраф у розмірі 25000,00 грн. Оскільки своєчасно приміщення передано відповідачем не було, позивач просив також стягнути з відповідача вказані кошти. Позивач також, керуючись частиною другою статті 625 ЦК України, просив стягнути 3 % річних. Моральну шкоди позивач оцінив в 50000 грн.

Ухвалою суду від 05.03.2020 р., провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі, просила його задовільнити з підстав, наведених у позові, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.223 ч.4, 280 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З матеріалів справи вбачається, що 10.11.2017 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , був укладений Договір оренди приміщення від 10 листопада 2017р., предметом якого є частина нежилої будівлі (літера Р), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 10.1. Договору, Сторонами було визначено строк дії Договору до 31.10.2018 року та п. 3.1 встановлено орендну плату: у період з 10.11.17 по 30.11.17 у розмірі 18 200,00 грн.; за грудень 2017 - 970,00 доларів США , вираховується у національній валюті України на день виставлення рахунку виходячи з курсу купівлі по міжбанку гривні до долара розміщеного на сайті Мінфін (http://minfin.com.ua); з 01.01.2018 року - 1000,00 (одна тисяча) доларів США за один календарний місяць оренди приміщення, вираховується щомісячно у національній валюті України на день виставлення рахунку виходячи з курсу купівлі по міжбанку гривні до долара розміщеного на сайті Мінфін (http://minfin.com.ua).

Відповідно до ст. 629 та 526 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором, зокрема п.3.3., передбачалось, що орендна плата сплачується Відповідачем щомісячно не пізніше 30 (тридцятого) числа поточного місяця за наступний місяць оренди приміщення у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок Позивача № НОМЕР_4 .

Згідно з п. 3.4. Договору, вартість спожитої Відповідачем електроенергії та водопостачання не входять до складу орендної плати і підлягають щомісячній компенсації Позивачу на підставі виставлених рахунків на картковий рахунок Позивача № НОМЕР_4 .

Однак, Відповідач до своїх обов`язків, передбачених Договором, ставився несумлінно та постійно порушував їх. Тому керуючись п. 9.2. Договору, згідно якого будь-яка зі сторін має право розірвати Договір в односторонньому порядку, письмово попередивши про це іншу сторону за 30 (тридцять) календарних днів до дати розірвання Договору, Позивач надіслав 22 січня 2018 року Відповідачу Повідомлення про розірвання Договору оренди приміщення від 10.11.2017р., в якому повідомив Відповідача про розірвання Договору в односторонньому порядку з 28 лютого 2018 року, факт отримання повідомлення Відповідачем підтверджується підписом та печаткою Відповідача на Повідомленні.

У вказаному листі Позивач повідомляв про розірвання Договору, та просив Відповідача: 1) сплатити плату за оренду приміщення за грудень 2017 та січень 2018 р. у розмірі 54 484,30 грн. (п`ятдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят чотири гривні тридцять копійок); 2) сплатити компенсацію за спожиту електроенергію за листопад 2017р у розмірі 7 924,40 грн., за грудень 2017 року - 20 216,00 грн., за січень 2018 року - 14 495,50 грн.; 3) сплатити компенсацію за воду з листопада 2017 року по січень 2018 року у розмірі 2 640,00 грн.

Таким чином, станом на 28.02.2018 р. у Відповідача існувала заборгованість зі сплати орендних платежів у розмірі 54 484,30 грн. (п`ятдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят чотири гривні тридцять копійок).

Щодо комунальних платежів, то станом на день приймання-передачі квартири (14 березня 2018 р.) заборгованість за спожиту Відповідачем електроенергію та водопостачання становила 85 934,90 грн. (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот тридцять чотири гривні дев`яносто копійок), з яких: - за електроенергію (на покази лічильника 176 880,00 кВт.) - 72 878, 90 грн. (сімдесят дві тисячі вісімсот сімдесят вісім гривень дев`яносто копійок); - за водопосточання (на покази лічильника 3485,00 м3) - 13 056,00 грн. (тринадцять тисяч п`ятдесят шість гривень);

Сума заборгованості Відповідача підтверджується наданими Суду Позивачем документами: 1) Рахунок на оплату №1 від 30 листопада 2017р за компенсацію експлуатаційних витрат світла за листопад; 2) Рахунок на оплату №3 від 31 грудня 2017р за компенсацію експлуатаційних витрат світла за грудень; 3) Рахунок на оплату №5 від 31 січня 2018р за компенсацію експлуатаційних витрат світла за січень; 4) Рахунок на оплату №7 від 28 лютого 2018р за компенсацію експлуатаційних витрат світла за лютий; 5) Рахунок на оплату №8 від 31 березня 2018р за компенсацію експлуатаційних витрат світла за березень; 6) Рахунок на оплату №9 від 31 березня 2018р за компенсацію експлуатаційних витрат води за листопад 2017 - березень 2018.

Відповідно до умов вищевказаного Договору відповідач мав перераховувати кошти за банківськими реквізитами позивача, зазначеними у даному договорі.

На підтвердження факту ненадходження коштів від відповідача на рахунок позивача стороною позивача було виписку руху коштів по даному за період часу з 01.11.2017 року по 10.06.2021 року, з яких вбачається що кошти за орендну плату та комунальні платежі відповідно до Договору оренди приміщення від 10.11.2017р. від Відповідача не надходили.

Згідно з п. 5.1.8 Договору, у разі закінчення строку дії Договору або при його розірванні протягом одного робочого дня за Актом приймання-передачі Відповідач повинен був повернути об`єкт оренди Позивачу у стані, в якому перебував об`єкт оренди на момент передачі його в оренду, відповідно до 7.7 Договору, Відповідач у разі несвоєчасного повернення приміщення сплачує Орендодавцю штраф у розмірі 25000, 00 грн. Відповідно до Повідомлення про розірвання Договору оренди приміщення від 10.11.2017р. останньою датою користування приміщенням є 28.02.2018р., Відповідач повинна була підписати Акт приймання-передачі приміщення 01.03.2018р, але Відповідач порушила зобов`язання повернути об`єкт оренди протягом одного робочого дня після закінчення дії Договору оренди та відмовилась від підписання Акту приймання-передачі приміщення.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з п.1 ч. 2 вказаної статті, збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Враховуючи вищенаведене, Позивач вважає, що 3% річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, оскільки Відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання, покладені на неї договором оренди приміщення від 10.11.2017 року. Тому Відповідач додатково повинен сплатити на його рахунок суму в розмірі 8 987,01 грн. в якості 3% річних відповідно до згаданої статті 625 ЦК України.

Доказів га спростування доказів сторони позивача відповідачем не подано.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що вимоги позивача про стягнення суми є обгрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду, отже підлягають до задоволення.

Вирішуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає про таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64 цс 19) вказано: «Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов`язання (стаття 611 ЦК України) може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також якщо умови про відшкодування передбачені укладеним договором.».

Верховним Судом зазначено про те, що компенсація моральної шкоди за порушення цивільно-правового договору може бути стягнута на підставі статті 23 ЦК України навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено та не містять таких вказівок норми ЦК України чи іншого закону, що регулюють відповідний вид договору. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі № 6-49цс12, постанова Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1790 цс 15) та Великої Палати Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64 цс 19).

Враховуючи те, що в укладеному між сторонами договорі не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення його умов, то відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір, пропорційно стягнутої суми, в розмірі 1 744,06 грн.

На підставі викладено, ст.ст.11, 22, 526, 625, 629, 759, 782, 785, ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 280-282, 354 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ): 54 484,30 грн. (п`ятдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят чотири гривні тридцять копійок) орендної плати; 85 934,90 грн. (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот тридцять чотири гривні дев`яносто копійок) компенсація за спожиту електроенергію та водопостачання; 25000,00 грн (двадцять п`ять тисяч грн.) за несвоєчасного повернення приміщення; 8 987,01 грн (вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят сім гривень 01 коп.) 3 % річних в якості відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, а всього - 174 406,21 грн. (сто сімдесят чотири тисячі чотириста шість грн. 21 коп.).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 1 744,06 грн. (одна тисяча сімсот сорок чотири грн. 06 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова