Постанова

Іменем України

19 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 311/4149/18

провадження № 61-5112св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області,

третя особа - Балківська сільська рада Василівського району Запорізької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2019 року у складі судді Пушкарьової С. П. та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Онищенка Е. А., Бєлки В. Ю., Кухаря С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, третя особа - Балківська сільська рада Василівського району Запорізької області про поновлення договору оренди земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що 29 грудня 2012 року між Василівською районною державною адміністрацією Запорізької області як орендодавцем і ОСОБА_1 як орендарем було укладено договір оренди землі № 716, предметом якого є земельна ділянка сількогосподарського призначення площею 27,7153 га (рілля) кадастровий номер: :03:062:0001 (контур № НОМЕР_1 ), яка розташована на території Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області.

Вищевказаний договір 29 грудня 2012 року зареєстрований у відділі Держкомзему у Василівському районі Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 04193.

01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року, відповідно до якого райдержадміністрації не наділено повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів.

Вищезазначені повноваження передано до центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів в галузі земельних відносин і його територіальних органів. На території Запорізької області дані функції було передано Головному управлінню Держземагенства у Запорізькій області. За таких обставин, у зв`язку із набранням чинності зазначеного вище закону розпорядником земель за договором стало Головне управління Держземагенства у Запорізькій області.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», згідно із переліком Головне управління Держземагенства у Запорізькій області було реорганізоване шляхом його приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, яке було зареєстроване в Єдиному державному реєстрі як юридична особа 10 червня 2015 року.

Згідно з наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 135 від 18 червня 2015 року останнє погодилося із пропозицією ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області щодо можливості забезпечення здійснення покладених на ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області функцій і повноважень ГУ Держземагенства у Запорізькій області, що припиняється.

Відповідно до частини другої статті 33 ЗУ «Про оренду землі» орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

З метою реалізації наданої пунктом 7 договору з урахуванням частини 2 статті 33 Закону щодо можливості поновити договір оренди на новий строк, виконуючи умови Договору, позивач 27 червня 2017 року звернулася до відповідача з листом-повідомленням щодо поновлення договору.

До листа-повідомлення додані проект додаткової угоди про поновлення терміну дії Договору оренди № 716 від 29 грудня 2012 року у 3-х оригінальних примірниках.

19 липня 2017 року їй від відповідача надійшов лист з пропозицією надати підтвердження належного виконання умов договору, а саме: для перевірки стану орендованої земельної ділянки було запропоновано надати агрохімічний паспорт земельної ділянки.

Однак, заперечень щодо запропонованого тексту проекту додаткової угоди та відмови у продовженні договору оренди від відповідача не надходило.

Листом від 02 жовтня 2017 року відповідач не висловлював думку щодо заперечення проти продовження терміну дії договору, але наполягав на виготовленні агрохімічного паспорту земельної ділянки, тобто звернення було фактично проігноровано.

28 грудня 2017 року спливав термін дії договору, однак, у зв`язку з відсутністю заперечень відповідача щодо поновлення терміну дії договору, позивач продовжувала користуватися земельною ділянкою, про що сповістила відповідача у своєму листі-повідомленні від 12 лютого 2018 року, додавши до нього проект додаткової угоди про поновлення договору оренди.

Листом від 13 березня 2018 року № Ф-141-114/6-18 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що позивачем не надано підтвердження факту належного виконання обов`язків орендаря за умовами договору оренди у вигляді агрохімічного паспорту.

В цьому ж листі позивачу повідомлено про те, що 24 січня 2018 року за № 31-8-0.61-702/2-18 на її адресу направлені заперечення щодо поновлення договорів, хоча позивач цих заперечень до теперішнього часу не отримувала.

Враховуючи той факт, що після спливу терміну дії договору оренди землі позивач з 29 грудня 2017 року до теперішнього часу продовжує використовувати земельну ділянку, заперечень у поновленні договору оренди землі від відповідача не отримувала, в зв`язку з чим просила:

визнати поновленим договір оренди земельної ділянки № 716 від 29 грудня 2012 року на строк 5 років на тих самих умовах з урахуванням додаткової угоди від 29 грудня 2012 року шляхом укладення додаткової угоди (частини шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2020 року, позов задоволено.

Визнано поновленим договір оренди землі від 29 грудня 2012 року, зареєстрований 29 грудня 2012 року у відділі Держкомзему у Василівському районі, шляхом укладення додаткової угоди в викладеній редакції.

Вирішено питання щодо судового збору.

Судові рішення мотивовані тим, що орендар належно виконує обов`язки за договором оренди землі, продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди та протягом одного місяця після закінчення строку договору не отримала мотивовані заперечення орендодавця у поновленні договору оренди землі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про поновлення договору оренди землі у порядку частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» є обґрунтованими та законними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2020 року Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій областіподало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Василівського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2020 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду у справі № 328/1160/17 від 17 жовтня 2019 року та у справі № 908/1164/17 від 21 лютого 2018 року.

Відповідач після закінчення строку договору направив лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі. В розумінні частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі», реалізація обов`язку сторони повідомити про прийняте рішення у вигляді листа-повідомлення відбувається шляхом його направлення. Згаданою нормою матеріального права не передбачено обов`язок щодо отримання повідомлення про вручення листа орендодавцем. Належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України є обставини направлення листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі за частиною шостою статті 33 «Про оренду землі».

Суд першої інстанції не правильно посилається на правову позицію Верховного Суду у справі № 233/844/18, оскільки в постанові йдеться про повідомлення орендаря про намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк.

Відсутній висновок Верховного Суду щодо питання про неотримання орендарем листа-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення, яке направляється відповідно до частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі».

У даних правовідносинах орендодавець виконав свій обов`язок та надіслав на адресу позивача лист-повідомлення від 24 січня 2018 року про заперечення проти поновлення договору оренди саме за частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Однак суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на те, що у листі-повідомленні про заперечення у поновленні договору оренди від 24 січня 2018 року № 31-8-0.61-703/2-18 Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області зазначало відповідно до статті 34 Закону України «Про оренду землі», що у разі припинення договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку.

Судом апеляційної інстанції було залишено поза увагою приписи матеріального права у вигляді частини восьмої статті 33 Закону України «Про оренду землі», відповідно до яких додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі № 311/4194/18, витребувано справу з суду першої інстанції

У липні 2020 року матеріали цивільної справи № 311/4194/18 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2021 року касаційне провадження зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 903/1030/19.

Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2021 року касаційне провадження поновлено.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 11 червня 2020 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження, оскільки суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 328/1160/17; від 21 лютого 2018 року у справі № 908/1164/17; від 22 травня 2019 року у справі № 233/844/18; від 06 лютого 2019 року у справі № 922/703/18; від 24 січня 2019 року у справі № 912/191/18; від 16 січня 2019 року у справі № 908/127/17, відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України).

Фактичні обставини

Суди встановили, що 29 грудня 2012 року між Василівською районною державною адміністрацією Запорізької області як орендодавцем і ОСОБА_1 як орендарем укладений договір оренди землі № 716, предметом якого була земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 27,7153 га (рілля) кадастровий номер: :03:062:0001 (контур № НОМЕР_1 ), яка розташована на території Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області.

Вищевказаний договір 29 грудня 2012 року зареєстрований у відділі Держкомзему у Василівському районі Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинений запис № 04193.

Договір № 716 від 29 грудня 2012 року є укладеним і набрав чинності з моменту державної реєстрації - 29 грудня 2012 року.

Листом-повідомленням від 27 червня 2017 року позивач звернулась до відповідача щодо поновлення договору.

До листа-повідомлення доданий проект додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди № 716 від 29 грудня 2012 року у 3-х оригінальних примірниках.

Листом від 19 липня 2017 року вих. Ф-7128-5143/6-17 відповідач на підтвердження належного виконання ОСОБА_1 умов договору запропонував надати агрохімічний паспорт земельної ділянки для перевірки стану орендованої земельної ділянки. Проте, заперечень щодо запропонованого тексту проекту додаткової угоди з боку відповідача не надходило.

Листом від 30 серпня 2017 року позивачем на адресу відповідача направлений запит-звернення на отримання копій попередніх агрохімічних паспортів земельної ділянки для подальшої самостійної перевірки (порівняння) якості ґрунтів.

Листом від 02 жовтня 2017 року вих. № Ф-8473-6803/6-17 відповідач повідомив позивача про те, що виконання обов`язків землекористувачів визначені у статті 96 ЗК України та додав, що згідно Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області питання щодо виготовлення та зберігання агрохімічних паспортів земельних ділянок не входить до повноважень Головного управління. Відповідач не заперечував проти подовження терміну дії договору.

29 грудня 2017 року сплив термін дії договору, листів-повідомлень щодо заперечень про поновлення терміну дії договору позивач не отримувала та продовжила користуватись земельною ділянкою.

З вимогою про повернення земельної ділянки ГУ Держгеокадастру не зверталося.

12 лютого 2018 року (вх. від 13 лютого 2018 року № 143/0/5-18) позивач надала лист-повідомлення до ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області з додатками про поновлення договору оренди землі № 716 від 29 грудня 2012 року.

Листом від 13 березня 2018 року № Ф-141-114/6-18 відповідач повідомив позивача про те, що нею не надано підтвердження факту належного виконання обов`язків орендаря за умовами договору оренди у вигляді агрохімічного паспорту та вказано, що листом від 24 січня 2018 року за № 31-8-0.61-702/2-18 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що Держгеокадастр заперечує в поновленні договорів.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Законом України «Про оренду землі».

Стаття 13 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини шостої-сьомої статті 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (провадження № 12-4гс21)зробила висновок, що «порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу частини шостої статті 33 Закону № 161-XIV. Інакше кажучи, у такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а у разі якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту у резолютивній частині рішення суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18)»...Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону № 161-XIV, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (див. постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18)».

Отже, встановивши, що позивач у встановлений законом строк повідомила про свій намір поновити договірні відносини, до листа-повідомлення додала проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, належним чином виконувала обов`язки за договором оренди, продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору, відповідач протягом місяця не заперечував проти поновлення, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та необхідності встановлення переваги одних доказів на іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки Верховного Суду

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги, з урахуванням необхідності врахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (провадження № 12-4гс21) не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення прийняті без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук