РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2021р. Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого - судді Зуб І.Ю., секретаря судового засідання Щербань А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

25.10.2021 року заявник звернулася до суду із зазначеною заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 . Зазначає, що зазнає з його боку насильство: фізичне, психологічне. В заяві зазначено, що ОСОБА_2 надсилає їй повідомлення образливого змісту, що приводить до її нервування, викликає відчуття розпачі, образи. Аналогічні відомості він насилає й на телефон її доньки ОСОБА_3 . Вказує, що фізичного насильства зазнала її донька ОСОБА_4 , яке виявилось в удушенні.

Просить в заяві:

1.Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк шусть місяців.

2.Обмежити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у спілкуванні з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на протязі шести місяців, заборонивши вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення) та через інші засоби зв`язку, які за своїм змістом носять характер психологічного насильства, особисто і через третіх осіб.

3.Обмежити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у спілкуванні з її неповнолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на протязі шести місяців, заборонивши наближатися до неї на відстань ближче 50 метрів та вести з нею листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення) та через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

4.Усунути перешкоди у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виселитися з неї.

Ухвалою Херсонського міського суду від 25.10.2021 р. відкрите провадження у справі, призначено судове засідання.

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву з підстав в ній зазначених. З їх пояснень вбачається, що заявник боїться повертатись до квартири, оскільки донька зазнала фізичного насильства, постанов суду про визнання цього факту та про притягнення винної особи до відповідальності немає на час розгляду справи.

Представник заінтересованої особи та заінтересована особа заперечували в судовому засіданні щодо задоволення заяви, зазначили, що постановою Херсонського апеляційного суду скасовано постанову суду першої інстанції щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та закрито провадження, що не надано жодних доказів на підтвердження обставин, викладених в заяві. Крім того, з фото переписки, що надана зі сторони заінтересованої особи, вбачається, що саме з боку заявниці йде грубе спілкування. ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що між сторонами існує конфлікт з приводу спілкування з дитиною.

Свідок ОСОБА_5 , в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 її донька, з якою в неї нормальні стосунки, а ОСОБА_2 її колишній зять, з яким в теперішній час неприязні стосунки. Пояснила, що з 07.09.2021 року її донька разом з дітьми проживає у неї. Донька їй розповіла про насильство зі сторони колишнього чоловіка, в тому числі щодо ОСОБА_3 . Особисто свідок не була присутня при фактах насильства.

Заслухавши учасників справи, свідка, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Заявник звернулася до суду із зазначеною заявою, посилаючись на наявність фактів скоєння насильства з боку заінтересованої особи по відношенню до неї та до її дитини.

Згідно із ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності із положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.08.2009 року, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 .

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 07.06.2021 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Сторони мають спільну дитину ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , що вбачається з свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 .

ОСОБА_4 , донька заявниці, народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 .

Доказів притягнення ОСОБА_2 до адміністративної або іншої відповідальності за факти домашнього насильства, або інших дії по відношенню до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з боку заявника не надано.

Зі змісту скриншотів (фото) переписки спілкування між сторонами, які надані з обох сторін, вбачається, що сторони мають неприязні стосунки, й негативні висловлювання є обоюдними.

У копії медичної довідки зазначено про огляд ОСОБА_4 07.09.2021 року та виявлення слідів на шкірі шиї.

З даної копії неможливо встановити якою установою вона видана. Крім того наявність відомостей в даній довідці вказують на факт виявлення певних слідів, але це не може бути доказом, який підтверджує вину заінтересованої особи в даному випадку, без наявності інших доказів, які встановлюють вину у встановленому законом порядку.

До матеріалів заяви долучено копії висновків за результатами психологічного обстеження, які виготовлені зі слів осіб, що звернулись, без залучення до бесіди іншої сторони конфлікту, й не можуть бути свідченням заподіяння насильства без наявності інших доказів.

З листів Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 03.09.2021, 10.09.2021 років вбачається, що заявник зверталась 13.08.2021 та 17.08.2021 року із заявами, під час перевірки в ході телефонної бесіди ОСОБА_2 пояснив, що не вчиняв протиправних дій відносно ОСОБА_1 .

З копії висновку від 03.09.2021 року за результатами розгляду заяви від 17.08.2021 року вбачається, що в події відсутній склад кримінального та адміністративного правопорушення.

З копії висновку від 10.09.2021 року за результатами розгляду заяви від 13.08.2021 року вбачається, що в події відсутній склад кримінального та адміністративного правопорушення.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 08.10.2021 року скасовано постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 06.09.2021 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173/2 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Преамбула вказаного закону вказує, що цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, у тому числі, на батьків (мати, батько) і дитина (діти).

Згідно ст. 24 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. У відповідності до ч. 3, 4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

За ч. 8 ст. 126 Закону України порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»).

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

Окрім цього, оцінюючи загальну пропорційність будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, потрібно ретельно оцінювати низки факторів.

Судом встановлено, що заявник та зацікавлена особа є колишнім подружжям, відповідно до свідоцтва про народження мають доньку.

Як вбачається з матеріалів справи, суду не було надано доказів щодо притягнення ОСОБА_2 до кримінальної чи адміністративної відповідальності у зв`язку із наявністю протиправних дій відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , вчинення насильства по відношенню до них.

Також у матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_2 виносились попередження про вчинення домашнього насильства раніше компетентними органами.

Також заявник вказує, що внаслідок побоювання продовження протиправних дій покинула квартиру, але доказів звернення щодо видачі термінового заборонного припису стосовно кривдника компетентними органами не надано. Слід зазначити, що під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи.

Таким чином, заявником не надано належних доказів на підтвердження необхідності видачі обмежувального припису, а судове рішення не може бути обґрунтоване припущеннями.

Співставляючи інтереси учасників справи та особи, в право якої здійснюється втручання, враховуючи суспільні інтереси та інтереси учасників справи, суд дійшов висновку, що аргументи заявника для виправдання такого серйозного втручання в приватне життя ОСОБА_2 не є достатніми.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, заявником не надано належних доказів на підтвердження необхідності видачі обмежувального припису.

На підставі ст. ст. 4, 9, 141, 211, 247, 263-265, 350-1 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про видачу обмежувального припису - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 28.10.2021 року.

СуддяІ. Ю. Зуб