ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2021 року по справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Міністерство юстиції України, Державна казначейська служба України, Департамент Державної виконавчої служби України, на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, посилаючись на те, що державний виконавець ВПВР ДДВР Яковенко В.А. повернув виконавчий лист, виданий 17.05.2021 Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.04.2021 у справі №201/11110/17 про стягнення з бюджету 200000,00 грн. в рахунок шкоди, завданої ОЗГ держслужбовців, оскільки, на його думку, це рішення не підлягає примусовому виконанню. Тому скаржник просив визнати незаконним повернення держвиконавцем виконавчого листа; зобов`язати Відділ примусового виконання рішень ДДВС почати виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2021 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Міністерство юстиції України, Державна казначейська служба України, Департамент Державної виконавчої служби України на дії державного виконавця відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали.

Від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Міністерства юстиції України надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони просять ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.

Встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року у справі №201/11110/17 за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Міністерства юстиції України, треті особи Державна казначейська служба України та Департамент Державної виконавчої служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, апеляційні скарги Держави України в особі Міністерства юстиції України, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Прокуратури Дніпропетровської області задоволено частково; рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2018 року змінено в частині розміру суми відшкодування моральної шкоди, стягнутої з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , зменшивши її з 8190000,00 грн. до 200000,00 грн.; це ж рішення в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 283581,44 грн скасовано та у задоволенні цих вимог відмовлено; компенсовано Міністерству юстиції України за рахунок держави судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1123,93 грн.; компенсовано Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за рахунок держави судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1123,93 грн.

17 травня 2021 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська було видано виконавчий лист за постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року у справі №201/11110/17 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 200000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

19 травня 2021 року ОСОБА_1 направив до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №201/11110/17, виданим 17.05.2021 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з Державного бюджету України на його користь 200000,0 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. повідомленням від 11 червня 2021 року №65777731/6-20.1 повернув ОСОБА_1 виконавчий документ без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства (а.с. 27).

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, державні підприємство, установа, організація.

За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції Кодексу, чинній на час винесення повідомлення про повернення виконавчого документу, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1, 2 ст.6 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються органами доходів і зборів, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами.

Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів, є Державна казначейська служба України.

Згідно з абзацом першим пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 (далі - Положення), реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Казначейство.

Відповідно до покладених на Казначейство завдань, воно здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, передбачений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845.

Згідно змісту пункту 3 Порядку у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів.

Пунктом 4 цього Порядку у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що на органи Казначейства покладені обов`язки, зокрема, забезпечення у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку; вжиття заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку.

Пунктом 24 вказаного Порядку передбачено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів із рахунків боржника, подають до органу Державної казначейської служби України, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Таким чином, виконавчий лист, боржником за яким є державний орган, підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не органами державної виконавчої служби.

Вищевказані висновки зазначені в постанові Верховного Суду від 04 листопада 2020 року (справа № 199/125/17, провадження №61-6771св19).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, - колегія приходить до висновку, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що виконавчий лист, виданий 17.05.2021 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у справі №201/11110/17, підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не органами державної виконавчої служби.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 07.02.2014 №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, зокрема, що справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК (в редакції, що діяла по 14.12.2017 року), за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного залучення в якості заінтересованих осіб Міністерства юстиції України та Департаменту Державної виконавчої служби України не спростовують правильність наведених вище висновків суду. Крім того, скарга, яка подана ОСОБА_1 пов`язана з невиконанням рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Міністерства юстиції України, треті особи Державна казначейська служба України та Департамент Державної виконавчої служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якій Міністерства юстиції України є відповідачем, а Департамент Державної виконавчої служби України третьою особою, що свідчить про те, що залучення їх в якості заінтересованих осіб у даній справі є обгрунтованим.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова