Справа № 236/4052/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Саржевської І.В.,

за участю: секретаря - Олійник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області, ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

07.10.2021 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області, ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та права власності на майно.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, просить розглянути цивільну справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, про що надала до суду відповідну заяву.

Представник відповідача Лиманської міської ради Донецької області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просить справу розглянути без його участі, про що надав відповідну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав повністю про що надав відповідну заяву.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що відповідно до записів в по господарській книзі виконкому Краснолиманської міської ради № 65, відповідно до довідки про право особистої власності на житловий будинок, виданої 21.12.1992 року під № 250, Краснолиманська міська рада(колишне КСП "Ставки" м. Красний Лиман),є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

24.12.1992 року було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частки цього будинку, власником якої став ОСОБА_2 , відповідач по справі, договір посвідчено державним нотаріусом Краснолиманської ДНК 24.12.1992 року за реєстровим № 2-3346, зареєстрованого в КП «БТІ» м. Слов`янськ 24.12.1992 за № 2-3347.

Згідно з копією накладної №2 від 26.05.2000 року позивач сплатила 15920,52грн. в якості оплати за придбану другу Ѕ частку житлового будинку, власнику КСП «Ставки».

З моменту придбання Ѕ частки житлового будинку в якому позивач та члени її родини зареєстровані, позивач обслуговує будинок, проводить поточні ремонти, обробляє земельну ділянку. Крім того, на протязі зазначеного часу несе необхідні витрати по утриманню будинку, сплачує комунальні послуги.

Технічний паспорт на вказаний будинок виготовлено також на замовлення позивача.

Відповідно до ч.1ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Постановою судді Господарського суду Донецької області у справі №45/46-Б від 14.08.2007 Колективне сільськогосподарське підприємство «Ставки» м. Красний Лиман(), що зареєстровано за адресою: Донецька область, м. Красний Лиман, с. Ставки, визнано банкрутом та ліквідатором призначено арбітражного керуючого Дрюк Надію Олексіївну, якій ухвалою Господарського суду Донецької області від 16.08.2010 року припинені повноваження та ліквідатором по справі про банкрутство призначено арбітражного керуючого Кравченка Руслана Юрійовича.

На теперішній час позивачу Державним реєстратором відмовлено у державній реєстрації права власності на спірний об`єкт по причині відсутності правовстановлюючих документів, що підтверджують набуття права на нерухоме майно.

Тобто, позивач не може документально оформити право власності на придбане майно, яким фактично володіє, оскільки свідоцтво про придбання нерухомого майна в порядку, встановленому законом, договором не закріплено та нотаріусом не видавалося.

Згідно із ч.2ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 2ст.331ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, ч.2ст.220 ЦК України, те що сторони договору позивач ОСОБА_1 та КСП «Ставки» домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ухилилася від нотаріального посвідчення, внаслідок ліквідації КСП «Ставки», договір купівлі - продажу нерухомого майна, укладений у травні 2000 року є дійсним.

Як передбачено ст. 328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.3ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Оскільки укладення договору купівлі-продажу проведено з порушеннямст.227 ЦК України, тобто без оформлення в нотаріальній конторі, позивач не має можливості розпоряджатися в повному обсязі своїм власним вищезазначеним майном.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Таким чином, оскільки позивач правомірно набула право власності на спірний об`єкт Ѕ частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , однак із-за колізії правових норм позбавлена можливості документально його оформити, а тому змушена звернутися з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Конституцією України в статті 41 гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності.

Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним».

Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області, ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та права власності на майно.

Керуючись ст. 15, 16, 25, 328 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області, ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та права власності на майно, - задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі продажу Ѕ частки житлового будинку «А-1», загальною площею 140,6 кв.м., в тому числі житловою 90,9 кв.м., з відповідною часткою господарських будівель та споруд: літня кухня, сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», душ,вбиральня «Д», сарай «Е», гараж «Ж», сарай «З», гараж «И», вбиральня «Л», сарай «М», колонка «К», паркан «І», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та Колективним сільськогосподарським підприємством «Ставки», м. Красний Лиман, (), відповідно до накладної № 2 від 26.05.2000 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на:

Ѕ частку житлового будинку «А-1», загальною площею 140,6 кв.м., в тому числі житловою 90,9 кв.м., з відповідною часткою господарських будівель та споруд: літня кухня, сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», душ, вбиральня «Д», сарай «Е», гараж «Ж», сарай «З», гараж «И», вбиральня «Л», сарай «М», колонка «К», паркан «І», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення складений 25.10.2021.

Суддя -