Справа № 645/3427/21
Провадження № 2/645/1739/21

Р І Ш Е Н Н Я
25 жовтня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді Алтухової О.Ю.,
секретар судового засідання Калягіна М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача АТ «Українська залізниця» середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20.03.2018 року по 14.08.2019 року, з 12.11.2019 року по 24.11.2020 року в розмірі 236 380, 20 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно наказу №2080/ос від 08.11.2016 року з 11.11.2016 р. позивач була прийнята на посаду начальника управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудита та контроля ПАТ «Українська залізниця». Наказом ПАТ «Українська залізниця» № 495/ос від 15.03.2018 р. про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_2 звільнено з 16.03.2018 р. з посади начальника управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудита та контроля ПАТ «Українська залізниця» по п.1 ст. 40 КЗОТ України у зв`язку із скороченням штату. Рішенням Фрунзенського районного суду від 15.04.2019 р. по справі № 645/1908/18 скасовано наказ ПАТ «Українська залізниця» про припинення трудового договору (контракту) та звільнення ОСОБА_2 з посади начальника управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудиту та контролю АТ «Українська залізниця» від 15.03.2018 року № 495/ос, поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудиту та контролю АТ «Українська залізниця», стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 березня 2018 року по 15 квітня 2019 року включно, в розмірі 184 308,04 грн. Наказом АТ «Українська залізниця» № 1366/ос від 04.07.2019 р. скасовано наказ АТ «Українська залізниця» № 495/ос від 15.03.2018 року про припинення трудового договору з начальником управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудита та контролю ОСОБА_2 та поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудиту та контролю. Підставою зазначено рішення Фрунзенського районного суду від 15.04.2019 р. по справі №645/1908/18. З наказом позивачку ознайомлено лише 15.08.2019 року після чисельних звернень до відповідача у письмовому вигляді. Постановою Харківського апеляційного суду від 16.10.2019 року по справі №645/1908/18 рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15.04.2019 року скасовано та ухвалено нове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до АТ «Укрзалізниця» відмовлено. Наказом АТ «Українська залізниця» № 2160/ос від 12.11.2019 р. скасовано наказ АТ «Українська залізниця» № 1366/ос від 04.07.2019 року про поновлення на роботі за рішенням суду ОСОБА_2 на посаді начальника управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудиту та контролю. Підставою зазначено постанову Харківського апеляційного суду від 16.10.2019 року по справі №645/1908/18. Постановою Верховного суду від 07.10.2020 року по справі № 645/1908/18 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Наказом АТ «Українська залізниця» № 2361/ос від 18.11.2020 року скасовано наказ від 12.11.2019 року № 2160/ос про скасування наказу від 04.07.2019 року № 1366/ос про поновлення на роботі за рішенням суду ОСОБА_2 на посаді начальника управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудиту та контролю. Підставою зазначено Постанову Верховного суду у складі другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.10.2020 року по справі № 645/1908/18. З наказом позивача ознайомлено 24.11.2020 року. Постановою Харківського апеляційного суду від 14.04.2021 року по справі №645/1908/18 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» - залишено без задоволення, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2019 року залишено без змін. Таким чином, внаслідок тривалого судового розгляду справи, період вимушеного прогулу позивача становить: 20.03.2018р. по 14.08.2019 р. (15.08.2019 р.- дата фактичного поновлення на роботі на підставі Наказу АТ «Українська залізниця» № 1366/ос від 04.07.2019 р. на підставі рішення Фрунзенського районного суду); з 12.11.2019 р. (звільнення на підставі наказу АТ «Українська залізниця»№ 2160/ос від 12.11.2019 р., на підставі Постанови Харківського апеляційного суду від 16.10.2019 року про відмову в позові) по 24.11.2020 р. (дата фактичного поновлення на посаді на підставі наказу АТ «Українська залізниця» № 2361/ос від 18.11.2020 року на підставі Постанови Верховного суду від 07.10.2020).Рішенням Фрунзенського районного суду від 15.04.2019 р. по справі 645/1908/18 стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 березня 2018 року по 15 квітня 2019 року включно (станом на день винесення судового рішення), в розмірі 184 308,04 грн. Зазначене рішення набуло законної сили 14.04.2021 року. Рішення Фрунзенського районного суду від 15.04.2019 року по справі 645/1908/18 виконано відповідачем частково. Відповідачем 13.05.2021 р. перераховано на картку позивача 136 318,79 грн. За період вимушеного прогулу позивача з 16.04.2019 року по 23.11.2020року (за виключенням періоду: з 15.08.2019 по 12.11.2019 року) відповідач відмовляється у добровільному порядку виплачувати середній заробіток за період вимушеного прогулу. З огляду на те, що звільнення позивача було проведене із порушенням діючого законодавства, позивачем розраховано середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за періоди: з 16.04.2019 р. по 14.08.2019 р., та з 12.11.2019 р. по 24.11.2020 р. за 345 робочих днів в сумі 236380,20 грн.
30 червня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Гайденка Т.В. Представник відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що у провадженні Фрунзенського районного суду міста Харкова перебувала цивільна справа № 645/1908/18 за позовом ОСОБА_2 про скасування наказу ПАТ «Укрзалізниця» про припинення трудового договору, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до наказу ПАТ «Укрзалізниця» від 15.03.2018 № 495/ос позивача було звільнено 16.03.2018 згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у зв`язку зі скороченням штату за згодою Первинної профспілкової організації апарату Укрзалізниці, наданою листом від 15.03.2018 № УЗпроф-50, на підставі рішення правління АТ «Укрзалізниця» (протокол від 19.05.2017 № Ц-57/45 Ком.т.) щодо ліквідації Департамент аудиту та контролю АТ «Укрзалізниця» та затвердження відповідних змін до штатного розпису апарату управління АТ «Укрзалізниця», як встановлено рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15.04.2019 у справі № 645/1908/18, яким позовні вимоги задоволено: скасовано наказ ПАТ «Укрзалізниця» від 15.03.2018 № 495/ос про припинення трудового договору, поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді начальника управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудиту та контролю АТ «Укрзалізниця», стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 184 308,04 грн за період з 20.03.2018 по 15.04.2019 включно. Крім того, судом допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць. ОСОБА_3 , не звернулася до органів виконавчої служби щодо виконання рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15.04.2019 у справі № 645/1908/18 в частині поновлення на роботі. Тобто відсутнє виконавче провадження щодо виконання відповідного рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15.04.2019 у справі № 645/1908/18. Водночас на виконання зазначеного рішення наказом АТ «Укрзалізниця» від 04.07.2019 року № 1366/ос ОСОБА_2 було поновлено на роботі та виплачено середній заробіток за один місяць у сумі 15 073,52 грн з відрахуванням податків і зборів (прибутковий податок і військовий збір). 26.04.2019 року АТ «Укрзалізниця» подало апеляційну скаргу, яка була розглянута судом апеляційної інстанції та постановою Харківського апеляційного суду від 16.10.2019 у справі № 645/1908/18 апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця» задоволено: рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15.04.2019 скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. На виконання постанови Харківського апеляційного суду від 16.10.2019 року в справі № 645/1908/18 АТ «Укрзалізниця» наказом від 12.11.2019 року № 2160/ос скасувало наказ від 04.07.2019 року № 1366/ос про поновлення на роботі. Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу від 16.11.2019 року, у якій просила скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 16.10.2019 року та залишити в силі рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15.04.2019 року у справі №645/1908/18. Верховним Судом 07.10.2020 року прийнято постанову у справі № 645/1908/18, якою касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного суду від 16.10.2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Отримавши вказану постанову Верховного Суду, АТ «Укрзалізниця» наказом від 18.11.2020 року № 2361/ос скасувало наказ від 12.11.2019 № 2160/ос про скасування наказу від 04.07.2019 року № 1366/ос про поновлення на роботі. Під час нового розгляду справи № 645/1908/18 Харківським апеляційним судом прийнято постанову від 14.04.2021 року, якою апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця» залишено без задоволення, а рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15.04.2019 року без змін. У порядку самостійного (добровільного) виконання рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15.04.2019 року у справі № 645/1908/18, АТ «Укрзалізниця» сплатило ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 169 234,52 гри з відрахуванням податків і зборів (прибутковий податок і військовий збір). Таким чином позовні вимоги ОСОБА_2 у справі № 645/3427/21 щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20.03.2018 по 15.04.2019 стосуються того ж самого періоду, за який рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15.04.2019 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 14.04.2021, вже стягнуто з АТ «Укрзалізниця» та сплачено на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у справі № 645/1908/18. Отже, позивач намагається стягнути з АТ «Укрзалізниця» середній заробіток за час вимушеного прогулу у подвійному розмірі: по справі № 645/1908/18 та по справі № 645/3427/21, тому позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20.03.2018 по 15.04.2019 з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 не підлягають задоволенню. Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15.04.2019 року у справі № 645/1908/18 надійшло на адресу АТ «Укрзалізниця» 15.05.2019 року. Заява-вимога ОСОБА_2 від 15.05.2019 року про поновлення на роботі отримана АТ «Укрзалізниця» 22.05.2019. Отже, позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16.04.2018 по 22.05.2019 з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 не підлягають задоволенню. У зв`язку з тим, що наказом АТ «Укрзалізниця» від 04.07.2019 року № 1366/ос ОСОБА_2 було поновлено на роботі, позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 04.07.2018 по 14.08.2019 з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 не підлягають задоволенню. Також позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12.11.2019 року по 07.10.2019 року з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки в даний період набрала законної сили постанова Харківського апеляційного суду від 16.10.2019 року у справі № 645/1908/18, якою рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15.04.2019 року скасовано і ухвалене нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. На виконання даної постанови Харківського апеляційного суду від 16.10.2019 року у справі № 645/1908/18 АТ «Укрзалізниця» наказом від 12.11.2019 року № 2160/ос скасувало наказ від 04.07.2019 року № 1366/ос про поновлення на роботі. Відповідно статті 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Тому правові підстави для виплати ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12.11.2019 року по 07.10.2019 року відсутні. 07.10.2020 року постановою Верховного Суду скасовано Постанову Харківського апеляційного суду від 16.10.2019 року. Зазначена постанова Верховного Суду надійшла на адресу АТ «Укрзалізниця» 28.10.2020 року. Заява-вимога ОСОБА_2 від 02.11.2020 року про поновлення на роботі отримана АТ «Укрзалізниця» 10.11.2020 року, тому позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 07.10.2020 по 10.11.2020 з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 також не підлягають задоволенню. Крім того, неможливість поновлення ОСОБА_2 на роботі обумовлена також відсутністю її трудової книжки у АТ «Укрзалізниця». Окрім того, позивач повинен був дізнатися про можливе порушення своїх прав щодо невиконання рішення суду у справі № 645/1908/18 з дати його ухвалення Фрунзенським районним судом міста Харкова 15.04.2019, а тому тримісячний строк слід відраховувати з дати ухвалення вказаного рішення та допущення його до негайного виконання (15.04.2019). Також позивач повинен був дізнатися про можливе порушення своїх прав щодо звільнення без законної підстави з дати ознайомлення з наказом ПАТ «Укрзалізниця» № 495/ос про припинення трудового договору, а тому тримісячний строк слід відраховувати з дати відмови позивача від ознайомлення з наказом, про що складено акт, як встановлено рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова 15.04.2019. Таким чином, строк звернення до суду для пред`явлення ОСОБА_2 вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду сплив 15.07.2019 року. В свою чергу, строк звернення до суду для пред`явлення ОСОБА_2 вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу сплив 16.06.2018 року. Разом із цим, позивач не ставив перед судом питання про поновлення пропущеного строку. Отже, за викладених обставин, у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити із урахуванням приписів частини 1 статті 233 КЗпП України. Окрім того, досліджуючи документи, які надано до позовної заяви Позивачем можна зробити висновок про те, що останні не містять інформацію про підготовку документів та участь у судових засіданнях саме по цій справі. Жодного посилання на справу, в межах якої заявлені витрати до відшкодування, акт про надання правничої допомоги не містить. Позиваем не надано до суду жодних підтверджуючих документів та чітких розрахунків, а відтак вважаємо, що підстави для задоволення вказаних вимог відсутні. Водночас на виконання пункту 8 частини 3 статті 178 ЦПК України відповідач повідомляє, що попередній розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести в зв`язку із розглядом справи, складає 10 000 гривень, які пов`язані із поштовими та адміністративними витратам, витратами на копіювання тощо.
13 липня 2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначила, що при подачі позовної заяви в прохальної частині позову допущено технічну помилку у періоді, але сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зазначена вірно виходячи із вірно зазначеного в розрахунку періоду з 16.04.2019 р. по 14.08.2019р. та з 12.11.2019р. по 24.11.2020 р. Позивач зазначила, що рішенням суду на користь ОСОБА_2 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 березня 2018 року по 15 квітня 2019 року включно, в розмірі 184 308.04грн, а в даної справі предметом стягнення є суми за вимушений період за наступний період з 16.04.2019 року. Позивач не працювала в період з 04.07.2019 по 15.08.2019 року з вини відповідача, цей час є періодом вимушеного прогулу, оскільки позивача навмисно не ознайомлювали з наказом про поновлення на посаді та не допускали на робоче місце. Твердження відповідача у відзиві на позов, що відсутні правові підстави для виплати ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 12.11.2019 року по 07.10.2019 року, оскільки в даний період набрала законної сили Постанова Харківського апеляційного суду від 16.10.2019 року по справі №645/1908/18, якою рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15.04.2019 року скасовано та ухвалено нове рішення яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до АТ «Укрзалізниця» відмовлено, є необґрунтованим. Оскільки Постанова Харківського апеляційного суду від 16.10.2019 року по справі №645/1908/18 визнана незаконною та скасована Постановою Верховного суду від 07.10.2020 року по справі № 645/1908/18. Після одержання позивачем в листопаді 2019 року копії Постанови Верховного суду від 07.10.2020 року по справі №645/1908/18 позивач негайно звернувся до відповідача з вимогою поновити на роботі. Наказом АТ «Українська залізниця» № 2361/ос від 18.11.2020 року скасовано наказ від 12.11.2019 р. № 2160/ос про скасування наказу від 04.07.2019 року № 1366/ос про поновлення на роботі за рішенням суду ОСОБА_2 на посаді начальника управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудиту та контролю. Підставою зазначено Постанову Верховного суду у складі другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.10.2020 року по справі № 645/1908/18. З наказом позивача ознайомлено 24.11. 2020 року. Посилання відповідача у відзиві на позов на ті обставини, що заява про поновлення на роботі одержано ним лише 10.11.2020 року, тому позовні вимоги про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу з 07.10.2020 року по 10.11.2020 року не підлягають задоволенню, є необґрунтованою. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають (ст. 419 ЦПК України). Тобто з моменту прийняття Постанови Верховним судом по справі № 645/1908/18, відповідач повинен був самостійно виконати рішення суду касаційної інстанції ( без будь яких заяв позивача) та скасувати наказ від 12.11.2019 р. № 2160/ос про скасування наказу від 04.07.2019 року № 1366/ос про поновлення на роботі за рішенням суду ОСОБА_2 на посаді начальника управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудиту та контролю. Вважаю посилання відповідача у відзиві на позов на те, що відповідач не міг виконати рішення судів, оскільки не мав трудової книги ОСОБА_4 необґрунтованими, оскільки саме відповідач затримував видання наказів про поновлення на роботі позивача, не повідомляв позивача своєчасно про їх видання та не ознайомлював позивача своєчасно з виданими наказами. Окрім того, відділ кадрів управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудиту та контролю АТ «Укрзалізниця» знаходиться у м. Києві, а робоче місце та місце проживання позивача у м. Харкові, що дійсно значно ускладнює документообіг та явку позивача до відділу кадрів відповідача. Однак з наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що саме з боку відповідача були затримки у видачі наказів про поновлення на роботі. Позивач, навпаки, відразу після одержання повідомлень про виготовлення таких наказів приїзжав негайно до м. Києва та надавав трудову книжку, жодних затримань з боку позивача не було. Фактів того, що відповідач своєчасно видавав накази про поновлення на роботі, повідомляв позивача, а позивач навмисно затягував процес ознайомлення відповідачем не доведено. Позивачем подано позов з дотриманням строків позовної давності, оскільки звернення до суду з даним позовом відбулось 28.05.2021 року, після одержання копії Постанови Харківського апеляційного суду від 14.04.2021 року по справі № 645/1908/18, якою апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» - залишено без задоволення, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2019 року залишено без змін.
13 липня 2021 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій позивач просила суд про стягнення з відповідача АТ «Українська залізниця» середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16.04.2019 року по 14.08.2019 року, з 12.11.2019 року по 24.11.2020 року в розмірі 236 380, 20 грн.
28 липня 2021 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від представника відповідача ОСОБА_5
Позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Савві Л.Є., у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позовні вимоги в редакції заяви про їх зменшення, в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав, зазначених у відзиві.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши на дані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
За матеріалами справи позивач ОСОБА_2 наказом №2080/ос від 08.11.2016 року з 11.11.2016 р. була прийнята на посаду начальника управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудита та контроля ПАТ «Українська залізниця» (а.с. 12).
Наказом ПАТ «Українська залізниця» № 495/ос від 15.03.2018 р. про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_2 звільнено з 16.03.2018 року з посади начальника управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудита та контроля ПАТ «Українська залізниця» по п.1 ст. 40 КЗОТ України у зв`язку із скороченням штату (а.с. 13).
Рішенням Фрунзенського районного суду від 15.04.2019 р. (справа № 645/1908/18) скасовано наказ ПАТ «Українська залізниця» про припинення трудового договору (контракту) та звільнення ОСОБА_2 з посади начальника управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудиту та контролю Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 15.03.2018 року № 495/ос. Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудиту та контролю Акціонерного товариства «Українська залізниця». Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 березня 2018 року по 15 квітня 2019 року включно, в розмірі 184 308,04 грн. (сто вісімдесят чотири тисячі триста вісім гривень чотири копійки). Рішення у межах суми платежу за один місяць підлягало негайному виконанню (а.с. 17-25).

Наказом АТ «Українська залізниця» № 1366/ос від 04.07.2019 р. скасовано наказ АТ «Українська залізниця» № 495/ос від 15.03.2018 року про припинення трудового договору з начальником управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудита та контролю ОСОБА_2 та поновлено останню на посаді начальника управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудиту та контролю. Підставою зазначено рішення Фрунзенського районного суду від 15.04.2019 р. по справі №645/1908/18 (а.с. 14).

Вказаний наказ містить розписку позивача про ознайомлення з ним ОСОБА_2 лише 15.08.2019 року.

При цьому, доказів того, що наказ про поновлення ОСОБА_2 на роботі, датований 04.07.2019 року, доведений до відому позивача лише 15.08.2019 року, саме з вини позивача, матеріли справи не місять.

Згідно відомостям, які містяться у листи АТ «Укрзалізниця» від 21.06.2021 року на заяву ОСОБА_2 щодо виконання рішення суду від 15.04.2019 року, позивача повідомлено, що проект наказу про поновлення її на роботі підготовлений та знаходиться на підписі у керівництва (а.с. 129).

Листом від 19.07.2019 року відповідач повідомив позивача про необхідність з`явлення для ознайомлення з наказом про поновлення на роботі (а.с. 131).

Позивач стверджує, що вказаний лист отримала лише 13.08.2019 року і 15.08.2019 року ознайомилася з наказом. Дане твердження позивача відповідачем не спростоване. Прим цьому, обов`язок доказування при вирішенні трудових спорів покладений на роботодавця.

Постановою Харківського апеляційного суду від 16.10.2019 року по справі №645/1908/18 рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15.04.2019 року скасовано та ухвалено нове рішення яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до АТ «Укрзалізниця» відмовлено (а.с. 26-30).

Наказом АТ «Українська залізниця»№ 2160/ос від 12.11.2019 р. скасовано наказ АТ «Українська залізниця» № 1366/ос від 04.07.2019 року про поновлення на роботі за рішенням суду ОСОБА_2 на посаді начальника управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудиту та контролю. Підставою зазначено Постанову Харківського апеляційного суду від 16.10.2019 року по справі №645/1908/18 (а.с. 15)

Постановою Верховного суду від 07.10.2020 року по справі № 645/1908/18 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 31-37).

Наказом АТ «Українська залізниця» № 2361/ос від 18.11.2020 року скасовано наказ від 12.11.2019 р. № 2160/ос про скасування наказу від 04.07.2019 року № 1366/ос про поновлення на роботі за рішенням суду ОСОБА_2 на посаді начальника управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудиту та контролю. Підставою зазначено Постанову Верховного суду у складі другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.10.2020 року по справі № 645/1908/18. З наказом ОСОБА_6 ознайомлено 24.11.2020 року (а.с. 16).

Постановою Харківського апеляційного суду від 14.04.2021 року по справі №645/1908/18 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» - залишено без задоволення, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2019 року залишено без змін (а.с. 40-44).

Рішенням Фрунзенського районного суду від 15.04.2019 року (справа № 645/1908/18) стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 березня 2018 року по 15 квітня 2019 року включно (станом на день винесення судового рішення), в розмірі 184 308,04 грн. Зазначене рішення набуло законної сили 14.04.2021 року.

Матеріали справи свідчать про те, що вказане рішення суду 13 травня 2021 року виконане АТ «Українська залізниця» на суму 136 318,79 грн (а.с. 8).

З огляду на те, що судами у справі № 645/1908/18 встановлено, що звільнення ОСОБА_2 було здійснене з порушенням діючого законодавства, внаслідок тривалого судового розгляду справи, період вимушеного прогулу позивача ОСОБА_2 становить: з 16.04.2019 року по 14.08.2019 року (оскільки лише 15.05.2019 року ОСОБА_2 фактично поновлена на роботі на підставі Наказу АТ «Українська залізниця» № 1366/ос від 04.07.2019 р. на підставі рішення Фрунзенського районого суду); з 13.11.2019 року (звільнення ОСОБА_2 на підставі наказу АТ «Українська залізниця»№ 2160/ос від 12.11.2019 р., на підставі Постанови Харківського апеляційного суду від 16.10.2019 року про відмову в позові) по 24.11.2020 року (дата фактичного поновлення на посаді на підставі наказу АТ «Українська залізниця» № 2361/ос від 18.11.2020 року на підставі Постанови Верховного суду від 07.10.2020).

Матеріали справи не містять доказів того, що за вказаний період вимушеного прогулу позивача відповідач у добровільному порядку виплатив середній заробіток за період вимушеного прогулу.

При визначенні середнього заробітку, необхідно використовувати Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (із наступними змінами та доповненнями).

Відповідно ч.ч.2,3 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-511цс16 та від 22 листопада 2017 року у справі № 299/967/15 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/808/16.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 по справі № 560/85/16-ц, при вирішенні питання про розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідачів, необхідно керуватись Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, згідно з яким з цією метою середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку № 100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку № 100).

Згідно постанови Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 523/18850/14-ц, при визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з розрахунку виключаються відпускні та лікарняні, а сам показник розраховується відносно робочих, а не календарних днів.

Верховним Судом в постанові від 16.12.2020 року в справі № 761/36220/17 вказано, що системний аналіз та тлумачення положень статті 235 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що вимушений прогул - це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції. При цьому причиною виникнення вимушеного прогулу може стати звільнення без законної підстави, що перешкоджає виконанню працівником трудової функції, обумовленої трудовим договором, неправильне формулювання причини звільнення у трудовій книжці чи затримка видачі з вини роботодавця трудової книжки, що перешкоджає працівникові реалізувати своє право на працю в іншого роботодавця. У трудовому праві превалює підхід, за яким вимушений прогул визначають як час, протягом якого працівник з вини роботодавця був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудові функції, обумовлені трудовим договором. Таким чином, виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу законодавцем пов`язується з певним діянням роботодавця, наслідком яких стала неможливість працівника належним чином реалізовувати своє право на працю.

Як вбачається з вказаних вище висновків Верховного Суду, обов`язковою умовою виплати середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу законодавцем встановлено наявність негативних наслідків у вигляді неможливості працівника належним чином реалізовувати своє право на працю, тобто неможливість працевлаштування працівника внаслідок неправомірних дій роботодавця.

За час вимушеного прогулу з 16.04.2019 року по 14.08.2019 року середній заробіток ОСОБА_2 складає 58 923, 76 грн (середньоденна заробітна плата (685, 16 грн) х кількість робочих днів (86 днів) = загальна сума за час вимушеного прогулу).

Рішенням Фрунзенського районного суду від 15.04.2019 року (справа № 645/1908/18) окрім того встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача за час вимушеного прогулу становить 685 грн. 16 коп., тому факт середньоденного розміру заробітної плати за час вимушеного прогулу та факт незаконного звільнення не потребують додаткового доказування.

Згідно 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Матеріали справи свідчать про те, що за січень 2018 року (кількість робочих днів 21) ОСОБА_2 нарахована заробітна плата в сумі 11 794, 90 грн; за лютий 2018 року (кількість робочих днів 20) 16 296, 47 грн. Загальна кількість робочих днів 41. Середньоденна заробітна плата становить 685 грн. 16 коп. Робочі дні в квітні 2019 року 11; в травні 2019 року 22; в червні 2019 року 20, в липні 2019 року 23, в серпні 2019 року 10.

За час вимушеного прогулу з 13.11.2019 року по 23.11.2020 року середній заробіток ОСОБА_2 складає 175894,67 грн (середньоденна заробітна плата (679, 13 грн) х кількість робочих днів (259 днів) = загальна сума за час вимушеного прогулу).

Матеріали справи свідчать про те, що за жовтень 2019 року (кількість робочих днів 11) ОСОБА_2 нарахована заробітна плата в сумі 7470,46 грн. Середньоденна заробітна плата становить 679 грн. 13 коп. Робочі дні в листопаді 2019 року 13; в грудні 2019 року 21; в січня 2020 року 21; в лютому 2020 року 20; в березні 2020 року 21; в квітні 2020 року 21; в травні 2020 року 19; в червні 2020 року 21; в липні 2020 року 23; в серпні 2020 року 20: у вересні 2020 року 22; у жовтні 2020 року 21; у листопаді 2020 року 16. Усього за вказаний час вимушеного прогулу 259 днів робочих днів.

Загальна сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за періоди з 16 квітня 2019 року по 14 серпня 2019 року та з 13 листопада 2019 року по 24 листопада 2020 року складає 234 818, 43 грн.

Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

Щодо дотримання позивачем строків позовної давності, необхідно зазначити, що рішенням Фрунзенського районного суду від 15.04.2019 року (справа № 645/1908/18) скасовано наказ ПАТ «Українська залізниця» про припинення трудового договору (контракту) та звільнення ОСОБА_2 з посади начальника управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудиту та контролю ПАТ «Українська залізниця» від 15.03.2018 року № 495/ос; поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника управління аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту аудиту та контролю АТ «Українська залізниця»; допущене негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі; стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 березня 2018 року по 15 квітня 2019 року включно (станом на день винесення судового рішення), в розмірі 184 308,04 грн. Зазначене рішення набуло законної сили 14.04.2021 року. Позов ОСОБА_2 надійшов до суду 28.05.2021 року після отримання позивачем постанови Харківського апеляційного суду від 14.04.2021 у справі № 645/1908/18, направленої на адресу ОСОБА_2 16.05.2021 року (а.с. 38-39).

Європейський суд з прав людини зазначив, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Інші доводи позивача та відповідача висновків суду не спростовують.

Питання щодо судового збору суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем пред`явлено позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 236 380,00 грн та відповідно сплачено судовий збір в розмірі 1 відсотку від вказаної суми - 2364,00 грн. У подальшому позивач подала заяву про зменшення позовних вимог та просила стягнути з відповідача 234 818, 43 грн. Один відсоток від цієї суми складає 2348, 00 грн.

Керуючись статтями ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258 - 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за періоди з 16 квітня 2019 року по 14 серпня 2019 року та з 13 листопада 2019 року по 24 листопада 2020 року в сумі 234 818, 43 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2348, 00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Позивач ОСОБА_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Акціонерне товариство «Українська залізниця», , юридична адреса : 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд.5.

Повний текст рішення складено 29.10.2021 року.

Суддя