Провадження № 2/742/1504/21
Єдиний унікальний № 742/3563/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Коваленко А.В., за участі секретаря судових засідань Сіра І.В., відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися, -

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

В вересні 2021 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд, стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2500 грн. щомісячно до закінчення дочкою навчання - 30 червня 2023 року, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку.

Аргументує свої вимоги тим, що він з відповідачем мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка в даний час навчається на денній формі навчання в Комунальному закладі «Прилуцький гуманітарно-педагогічний фаховий коледж імені Івана Франка» Чернігівської обласної ради. Дочка знаходиться на його утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, яка навчається та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Тому він звернувся з даним позовом до суду.

12 жовтня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій вона не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, при цьому зазначає, що вона є інвалідом третьої групи у зв`язку з загальним захворюванням з протипоказанням фізичних перенавантажень, отримує пенсію 1100 грн. на місяць. У зв`язку із хворобою серця потребує періодичного лікування, у зв`язку із інвалідністю не має можливості повноцінно працювати. Тому маючи незначний дохід не має можливості сплачувати 2500 грн. щомісячно аліментів на повнолітню дочку.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 23.09.2021 року призначено справу до розгляду на 10 год. 00 хв. 22 жовтня 2021 року.

ІІІ. Позиції сторін.

В судове засідання позивач не з`явився, але надав заяву в якій підтримує заявлені позовні вимоги просить розглянути справу без його участі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала просила відмовити в їх задоволенні, аргументуючи свої заперечення тим, що вона є інвалідом і отримаує незначний дохід, потребує операції на серці та оскільки їй протипоказані навантаження не може працювати.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.11).

Відповідно до рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

Згідно з довідки №437 від 06.09.2021 року виданої комунальним закладом «Прилуцький гуманітарно-педагогічний коледж» імені Івана Франка, ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання в комунальному закладі «Прилуцький гуманітарно-педагогічний коледж» імені Івана Франка. Період навчання з 01.09.2021 по 30.06.2023 року(а.с.12).

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААВ №373513 від 07.09.2022, ОСОБА_1 має третю групу інвалідності загального захворювання. Протипоказані фізичні навантаження.(а.с.28)

Згідно з довідки про доходи №841681 виданої Головним управлінням пенсійного фонду України, ОСОБА_1 отримала за період з 01.04.2021 по 30.09.2021 роки дохід у сумі 6600 грн.(а.с.27, зворот)

Відповідно до довідки №2069 від 05.10.2021 виданої Прилуцькою міськрайонною філією Чернігівського обласного центру зайнятості, ОСОБА_1 не перебуває на обліку в Прилуцькій міськрайонній філії Чернігівського обласного центру зайнятості(а.с.28)

Відповідно до консультативного висновку №65840 від 05.05.2021 складеного комісією ДУ Національного інституту серцево-судинної хірургії імені М.М.Амосова, ОСОБА_1 встановлено діагноз обструктивна гіпертрофічна кардіоміопатія(а.с.27)

V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Тобто право на утримання аліментів на повнолітню дитину виникає тільки за певних необхідних умов. У разі настання відповідних обставин, утримання повнолітніх дітей на період їх навчання до 23 років є для батьків саме обов`язком.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є дочкою сторін, на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжувала навчання, не працювала, не була заміжньою. Навчання на денній формі позбавляє ОСОБА_3 можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги.

Натомість, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що відповідач є інвалідом третьої групи, їй протипоказані фізичні навантаження і остання потребує лікування, а дохід який отримує відповідач є незначним. а саме 1100 гривень на місяць, а тому суд вважає, що відповідач не має можливості надавати допомогу своїй повнолітній дочці.

Позивач в судове засідання не з"явився та не надав жодних доказів на спростування доводів відповідача про неможливість надання допомоги дочці.

Оцінюючи в сукупності здобуті в судовому засіданні докази, враховуючи рівність прав та обов`язків кожного із батьків щодо утримання дочки, те, що вона як повнолітня має всі законні права та можливості для отримання свого заробітку, а також той факт, що відповідач має незначний дохід, третю групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням потребує лікування, тому не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на час навчання останньої, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

VI. Судові витрати.

Згідно з ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати покладаються на позивача, а оскільки він звільнений від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави.

На підставі ст.ст.199, 200 СК України, керуючись ст.ст. 263-265,273,279, 288,354, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Коваленко А.В.