Справа № 486/1321/21
Провадження № 2/486/675/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.

при секретарі Коршак К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору міни нерухомого майна,

без участі сторін,

ВСТАНОВИВ:

12.08.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору міни. В обґрунтування позову зазначила, що 02.06.2000 року ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та представляла інтереси членів своєї сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з одного боку та ОСОБА_2 , з другого боку, уклали договір міни нерухомого майна, згідно якого позивач обміняла належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 на належну відповідачу квартиру АДРЕСА_2 . Зазначений договір міни був зареєстрований 02.06.2000 року Южноукраїнською філією Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н». Оскільки договір міни не був посвідчений нотаріально, позивач вказує, що позбавлена можливості отримати документи, які підтверджують право власності на квартиру, а відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення договору. Просить про задоволення позову.

В судове засідання сторони не з`явились, просили розглянути справу без їх участі. Позивач вказала, що підтримує позовні вимоги, відвідач зазначив, що визнає позов у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02.06.2000 року ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та представляла інтереси членів своєї сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з одного боку та ОСОБА_2 , з другого боку, уклали договір міни нерухомого майна, згідно якого позивач обміняла належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 на належну відповідачу квартиру АДРЕСА_2 . Зазначений договір міни був зареєстрований 02.06.2000 року Южноукраїнською філією Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н», за № 68 (а.с. 4).

25.01.2011 року шлюбі між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був розірваний, що вбачається копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 5).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 30 років, про 12.01.2010 року складено відповідний актовий запис за № 14 (а.с. 6).

Згідно до ч. 1 ст. 715 ЦК України, за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар.

Як зазначено в ст. 716 ЦК України, до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не заперечить суті забов`язання.

Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу, недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.

При укладанні договору міни від 17.02.1999 року сторони керувались ч.2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому вважали, що договір купівлі-продажу квартири укладено згідно вимог чинного на той час законодавства.

У відповідності до ч.2 ст. 47 ЦК УРСР та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною.

В укладеному договорі міни сторони повністю оговорили усі істотні умови договору. Усі зобов`язання за договором міни нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі, а саме передали один одному предмети нерухомого майна. Факт купівлі-продажу квартири і виконання умов укладеного договору не оскаржено і ніким не оспорюється.

На сьогоднішній момент позивачка та відповідач володіють і користуються спірним нерухомим майном належними їм квартирами, ведуть господарство, сплачують необхідні платежі та мають намір розпоряджатися належним їй майном.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України (2003), якщо сторони у письмовій формі погодили усі істотні умови договору купівлі-продажу та відбулося його повне або часткове виконання сторонами, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

У зв`язку з тим, що сторони за договором міни нерухомого майна повністю виконали свої обов`язки по цьому договору, однак позивач не має можливості його нотаріально посвідчити, то суд вважає необхідним вказаний договір визнати дійсним.

Так як договір міни нерухомого майна є правочином, тому суд вважає що сторони на законних підставах набули права власності на нерухоме майно, а тому позов про визнання договору міни дійсним, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 715, 716, 220 ЦК України, ст.ст. 2-13, 76-81, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору міни нерухомого майна, задовольнити.

Договір міни нерухомого майна укладений 02.06.2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02.06.2000 року Южноукраїнською філією Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н», за № 68, згідно якого ОСОБА_1 набула у власність квартиру АДРЕСА_2 , визнати дійсним.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олександр Іванович Савін