ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 678/157/21
Провадження № 22-ц/4820/1286/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Філіпчук О. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 678/157/21 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції на заочне рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 травня 2021 року (суддя Цибульський Д. В.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції до ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Меджибізької селищної ради, про виселення з житлового приміщення.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції (далі Банк), звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що 11 вересня 2008 року між Банком і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 442008/85/22РО, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 28000 доларів США зі сплатою 14,4 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором був укладений також договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок по АДРЕСА_1 . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2010 року з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 31344,18 долара США, 20648 грн та 1820 грн судового збору. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки. Проте при виконанні судового рішення стало відомо про реєстрацію у будинку місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_2 . Згоду на їх реєстрацію Банк не надавав. 15 травня 2020 року відповідачам надсилалися письмові вимоги про добровільне виселення та зняття з реєстрації.

Тому позивач з посиланням на статтю 109 ЖК України і статтю 40 Закону України «Про іпотеку» просив виселити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_2 з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2021 року у позові відмовлено.

ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Вважає, що рішення порушує права та інтереси Банку, є незаконним. Суд не врахував те, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації у будинку, який є предметом іпотеки, а тому підлягають виселенню. Норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюються на спірні правовідносини.

У засідання апеляційного суду учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Представник позивача ОСОБА_5 подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що 11 вересня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (тепер ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 442008/85/22РО, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 28000 доларів США (а.с. 11-14).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором у той же день сторони уклали договір іпотеки житлового будинку, предметом якого є житловий будинок загальною площею 109,1 кв. м, житловою площею 41,7 кв. м по АДРЕСА_1 (а.с. 4-7).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17 червня 2010 року у справі № 2-4543/10 частково задоволено позов ПАТ АБ «Укргазбанк». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 31344,18 долара США та 10648 грн. В рахунок погашення цієї заборгованості звернуто стягнення на предмет застави належний ОСОБА_1 житловий будинок «А-1» загальною площею 109,1 кв. м, житловою площею 41,7 кв. м; цегляний хлів «Б», кам`яний погріб «б», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 10000 грн - штраф за невиконання умов договору іпотеки щодо страхування предмета іпотеки. Вирішено питання про судові витрати (а.с. 9-10).

Із листа старости села Требухівці на території Меджибізької селищної ради об`єднаної територіальної громади Летичівського району Хмельницької області № 67/04 від 17 жовтня 2019 року слідує, що у належному ОСОБА_1 житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані дружина ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_4 , син ОСОБА_2 2007 року народження. Власник і члени його сім`ї у будинку не проживають.

Згідно з висновком органу опіки та піклування з метою належного захисту законних прав, інтересів дитини та гарантування збереження права дитини на користування житлом виселення неповнолітнього ОСОБА_2 2007 року народження не відповідає інтересам дитини.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Суд, відмовляючи у позові, виходив з того, що іпотечне майно придбано не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою, а тому виселення відповідачів без надання іншого жилого приміщення неможливе.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до частини 1 статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частини 1 і 4 статті 33 Закону).

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Таким законом, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, є стаття 109 ЖК Української РСР.

Частиною 1 статті 109 ЖК Української РСР передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

На підставі частини 2 статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Отже, у частині 2 статті 109 ЖК Української РСР установлене загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Зазначені висновки висловлені Верховним Судом України при розгляді вказаної категорії справ, зокрема, у постановах від 22 червня 2016 року у справі № 6-197цс16, від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1731цс16.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року за результатом розгляду справи № 753/12729/15-ц не знайшла підстав для відступу від зазначених висновків.

Аналіз зазначених правових норм з урахуванням практики їх застосування дає підстави для висновку про те, що неможливість виселення осіб без надання іншого житла не залежить від обставин проживання чи не проживання у ньому.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що при виселенні у судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного житлового приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови у задоволенні позову про виселення.

У зв`язку з наведеним апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову.

Не заслуговує на увагу посилання в апеляційній скарзі на безпідставність застосування судом Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», як на підставу для скасування судового рішення, оскільки зазначений Закон не є визначальним для вирішення спору.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта