_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/947/523/21
УХВАЛА

26.10.2021 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Коваленко О.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Одесі подання державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рибальченко К.С. щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Першого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рибальченко К.С. надав до суду подання, в якому просив вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку за ОСОБА_1 .

В поданні зазначено, що на примусовому виконанні у Першого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси перебуває виконавче провадження №64533252 з примусового виконання виконавчого листа №1512/11500/2012, виданого 04.09.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 розмір грошової компенсації, яка належить ОСОБА_2 за різницю у площі земельної ділянки в сумі 221643,00 грн. в межах частки громадянки ОСОБА_1 склала 1/4 до якої входять такі приміщення: 5/6 часток житлової кімнат 3-2 площею 9.1 кв.м; 5/6 кухні 3-1 площею 9.9 кв.м; 5/6 веранди ѕ ;інші 1/6 частки зазначених трьох приміщень, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 18.02.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Київського районного суду м. Одеси №1512/11500/2012 виданого 04.09.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 розмір грошової компенсації, яка належить ОСОБА_2 за різницю у площі земельної ділянки в сумі 221643,00 грн.

В Київському районному суді м. Одеси розглядалася цивільна справа за позовом ОСОБА_3 і інших до ОСОБА_1 за участю третьої особи ОСОБА_4 про виділ в натурі 1/6 частки домоволодіння. Предметом спору є право власності на частку домоволодіння АДРЕСА_1 . Із залучених до зазначеної справи документів, а саме: Свідоцтва про право власності на домоволодіння від 14.02.2002 року боржниця ОСОБА_1 є власником домоволодіння АДРЕСА_1 , право власності на це домоволодіння зареєстровано на ім`я боржниці ОСОБА_5 в ОБТІ 26.02.2020 року. Згодом боржниця подарувала3/4 частин домоволодіння з надвірними спорудами що знаходиться по АДРЕСА_1 сину - ОСОБА_4 , а саме, згідно договору дарування в ці ѕ частини входить і відчужено такі приміщення: в Літері «А»: «1 - 1», «1 - 2», «1 - 6» житлові, ж/площею 47.5 кв.м.; «1-3» коридор; «1-4» кухня; «1-5» санвузол; віранди - III, IV, V; Літера «В» гараж; Літера «Е» сарай; ѕ частин огорожі; ѕ частин мощення Літера «І».

Частка громадянки ОСОБА_1 в зазначеному будинковолодінні після укладення договору дарування склала 1/4 до якої входять такі приміщення: 5/6 часток житлової кімнати 3-2 площею 9.1 кв.м.; 5/6 кухні 3-1 площею 9.9.кв.м.; 5/6 веранди - інші 1/6 частки зазначених трьох приміщень згідно вступившого в силу рішення суду належать на праві власності іншим співвласникам сім`ї ОСОБА_6 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги подання щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника, задоволенню не підлягає.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» - Заходи примусового виконання рішень -

1. Заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Згідно ч. З ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійсню,є, в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Відповідно до ч. 4 ст. 50 України «Про виконавче провадження» у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 Цивільного процесуального кодексу України 10 питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд вважає, що заявником не визначено вимоги подання. Не зазначено, на яке саме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку за ОСОБА_1 , потрібно звернути стягнення.

Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку, що у задоволенні подання щодо вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно слід відмовити.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.ст.11,13,81, ст.258, 440 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рибальченко К.С. щодо вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку за ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Одеський апеляційний суд протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Коваленко О. Б.