Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2021 Справа №607/17732/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання - Хамелко О.Ю.,

заявника ОСОБА_1 та її представника адвоката Сампари Надії Миронівни, заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо заінтересованої особи - ОСОБА_2 , у якому просить заборонити ОСОБА_2 на строк 6 місяців перебувати у її місці проживання по АДРЕСА_1 , також, вести листування, телефонні переговори та контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування поданої заяви вказує, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірваний у 2018 році. На даний час вона, заінтересована особа та двоє їх повнолітніх синів зареєстровані та проживають по АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 не є співвласником даного помешкання. Колишній чоловік систематично вчиняє по відношенню до неї домашнє насильство, ображає нецензурною лайкою, та погрожує фізичною розправою. З цих підстав вона зверталась в органи поліції, 24 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства. Також, за її заявою 19 вересня 2021 року працівниками поліції щодо ОСОБА_2 винесений Терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 225886, згідно із яким у зв`язку зі скоєнням ОСОБА_2 щодо неї домашнього насильства психологічного характеру, яке полягало образах та погрозах, йому було заборонено в будь-який спосіб контактувати з нею строк на 5 діб, з 16 години 19 вересня 2021 року по 16 годину 24 вересня 2021 року. За таких обставин є ризики продовження протиправних дій ОСОБА_2 , тому з метою захисту її прав вважає за необхідне застосувати до кривдника ОСОБА_2 обмежувальний припис.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник - адвокат Сампара Н. М., заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити покликаючись на обставини що викладені у заяві. Також, ОСОБА_1 вказала, що вона постійно переживає стрес, постійно у присутності ОСОБА_2 перебуває у нервовому напруженні. У зв`язку із цим, з метою унеможливлення подальшого домашнього насильства у майбутньому ОСОБА_1 просить винести по відношенню до кривдника ОСОБА_2 обмежувальний припис.

Заінтересована особа ОСОБА_2 щодо задоволення заяви ОСОБА_1 щодо видачі обмежувального припису заперечив з підстав її необґрунтованості. Акцентував увагу суду на тому, що заявницею не наведено жодних доказів для підтвердження обставин, що викладені у заяві, не підтверджено фактів вчинення домашнього насильства. Між ними наявні тривалі конфліктні відносини, у судді наявні два спори щодо квартири по АДРЕСА_1 , про його вселення та про визнання недійсною приватизації вказаної квартири, у тому числі заявницею. На даний час у нього важке онкологічне захворювання, він потребує тривалої реабілітації, для цього необхідні нормальні умови для проживання. Жодного разу суд не визнавав його винуватим у вчиненні домашнього насильства щодо заявниці ні у справах про адміністративне правопорушення, ні у будь-яких інших. За таких обставин просив у задоволенні заяви відмовити.

Суд, заслухавши заявницю та її представника , заінтересовану особу, всесторонньо, повно та об`єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що у задоволенні заяви слід відмовити з огляду на таке.

07 грудня 2017 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII (далі Закон № 2229-VIII), котрий визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до частини 2 та 3 ст. 3 Закону № 2229-VIII дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно з частиною 1 ст. 26 Закону № 2229-VIII право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається ЦПК України. (частина 8 ст. 26 Закону № 2229-VIII)

Відповідно до статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків»; 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків»; 4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Таким чином Законом № 2229-VIII, а також ЦПК України чітко визначено коло суб`єктів, за ініціативою яких можливе застосування механізму обмежувального припису.

Кожен із них безпосередньо постраждав від домашнього насильства, чи насильства за ознакою статі, або ж має право захищати інтереси таких осіб.

Така обставина є очевидною, адже як уже частково зазначено вище, інститут обмежувального припису існує для того аби запобігти та протидіяти домашньому насильству або насильству за ознакою статі.

Ось чому у такій категорії справ основним питанням є визначити чи мало місце домашнє насильство або насильство за ознакою статі.

Пунктом 3 ч. 1 ст. Закону № 2229-VIII визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Частиною 1 ст. 13, а також частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 1987 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який натепер розірваний.

Заявниця та заінтересована особа зареєстровані та проживають по АДРЕСА_1 .

Між сторонами напружені конфліктні стосунки, у суді наявні цивільні справи про вселення заінтересованої особи у квартиру по АДРЕСА_1 та про визнання приватизації вказаної квартири незаконною.

Вказане сторонами не заперечувалось.

Заявницею ОСОБА_1 до заяви не долучено та суду не надано належних доказів, які б підтверджував сам факт домашнього насильства над нею з боку ОСОБА_2 .

Так, заявниця посилається на наявність протоколу про адміністративне правопорушення № 475699 від 24 серпня 2021 року складеного стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП .

Однак, ні копії такого протоколу, ні жодного процесуального рішення по суті розгляду такого протоколу до суду не надано.

Лише інформація про наявність адміністративного протоколу не може слугувати належним доказом у справі.

Також, ОСОБА_2 покликається на відповідь із Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 30 серпня 2021 року, згідно із якою - її звернення про те, що колишній чоловік ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство, ображає нецензурною лайкою та погрожує фізичною розправою, зареєстроване за № 32254 від 28 .07. 2021 року, по даному факту складено адміністративний протокол № 475699 від 24 серпня 2021 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Однак, лише інформація про наявність такого звернення та сам факт звернення заявниці до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства та застосування судом до кривдника спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Таким чином заявницею порушено вказані вище вимоги частини 1 ст. 13 та частини 1 ст. 81 ЦПК України і зазначені обставини суд до уваги брати не може у зв`язку з їх недоведеністю.

Також, заявниця ОСОБА_1 як на доказ заявлених вимог покликається на винесений 19 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_2 . Терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 225886, яким йому із 16 години 19 вересня 2021 року по 29 серпня 2021 року було заборонено в будь який спосіб контактувати з нею строк на 5 діб, з 16 години 19 вересня 2021 року по 16 годину 24 вересня 2021 року.

При цьому, ніяких доказів на порушення вимог цього припису та вчинення ОСОБА_2 протиправних дій щодо неї, заявницею ОСОБА_1 суду не надано.

Натомість, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві, сам факт сварок і непорозумінь між подружжям на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту між подружжям, та не підтверджує факту вчинення заінтересованою особою домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом спеціальних заходів.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Підсумовуючи наведене суд доходить до висновку, що на підтвердження обставин викладених у заяві про видачу обмежувального припису, заявницею не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, відтак подана заява до задоволення не підлягає.

Керуючись статями 350-2, 350-5, 350-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог частини 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 22 жовтня 2021 року.

Реквізити сторін:

Заявник - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 .

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка