№ 336/5770/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю: секретаря судового засідання Мойсеєвої Г.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивачів - адвоката Железняка А.В.

представника відповідачів та третьої особи - Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради - Худолій Н.В.,

представника третьої особи - районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району - Онищенко Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради та виконавчого комітету Запорізької міської ради, треті особи: Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

19.07.2021 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його наступним.

Позивачі вказують, що вони зареєстровані та проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира спільного заселення, в ній три ізольовані кімнати, позивачі проживають в приватизованих ними кімнатах: НОМЕР_3 - площею 17,35 кв. м. і НОМЕР_4 - площею 15,73 кв. м. Загалом їм належить на праві спільної сумісної власності 4/5 частин цієї квартири.

Власником 1/5 частини квартири є територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, у власності громади знаходиться житлова кімната № 3 площею 8,49 кв. м.

Коридор №1 площею 3,44 кв. м, кухня № 5 площею 9,15 кв. м, коридор № 6 площею 1,83 кв. м, та туалет № 7 площею 0,89 кв. м у вказаній квартирі знаходяться у спільному користуванні.

В кімнаті № 3 площею 8,49 кв. м проживав наймач - ОСОБА_4 , якому це житлове приміщення було надано в користування Територіальною громадою м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. 01.04.2021 року ОСОБА_4 було знято з реєстрації місця проживання у цій квартирі - в зв`язку з його смертю, а ізольоване жиле приміщення (кімната № НОМЕР_1 площею 8,49 кв. м) - звільнилося.

Позивачі, вважаючи, що в силу положень ст. 54 ЖК Української РСР відповідач повинен надати їм в користування ізольоване жиле приміщення, яке звільнилося в квартирі, в червні 2021 року звернулися з письмовою заявою до Запорізької міської ради про надання їм цієї кімнати в користування.

Згодом ОСОБА_1 отримала з Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради лист (№ КО-2537 від 06.07.2021 р.), зі змісту якого вбачалося, що їм відмовлено в наданні в користування звільненого ізольованого жилого приміщення.

Не погоджуючись з відмовою, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернулися до суду з даним позовом та просили суд зобов`язати Територіальну громаду міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради та виконавчий комітет Запорізької міської ради надати їм 1/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, житлову кімнату № НОМЕР_1 площею 8,49 кв. м та вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача - ОСОБА_5 , заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , зазначала, що по-перше, позивачі є власниками 4/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а не наймачами, як-то передбачено статтею 54 ЖК Української РСР і на яку посилаються позивачі в обґрунтування своїх вимог. По-друге, відповідно до постанови виконкому Запорізької обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради профспілок НОМЕР_3 від 08.01.1985 року «Про правила обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень», рівень середньої забезпеченості житловою площею в місті Запоріжжі визначено в 8 кв. м, а тому в будь-якому випадку кімната площею 8,49 кв. м не може бути надана позивачам. Крім того, виконавчим комітетом Запорізької міської ради 30.08.2021 р. було прийнято рішення № 284/10 «Про виділення вивільненої кімнати в трикімнатній квартирі АДРЕСА_2 на чергу громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Вважає, що зазначені обставини є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

У поясненнях на позов представник третьої особи - районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району зазначає, що третя особа заперечує проти позовних вимог, оскільки згідно Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень, затвердженим постановою Ради Міністрів і Укрпрофспілки від 11.12.1984 року № 470 з винесеними змінами та доповненнями визначена процедура обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Такими, що потребують поліпшення житлових умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижче санітарного рівня, тобто, менше 6 кв. м на кожного члена сім`ї. Позивачі не перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, квартирно-облікова справа відсутня.

У відповіді на відзив позивачі посилаються на те, що власнику житла належать такі ж права щодо володіння та користування житлом, як і наймачу житла, а тому керуючись аналогією закону до спірних правовідносин слід застосувати у тому числі положення ст. 54 ЖК Української РСР . Наголошують на тому, що після звільнення жилого приміщення (станом на 01.04.2021) та цей час у квартирі не проживали та не проживають особи, які відповідно до ст. 34 ЖК Української РСР були взяті на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного та громадського житлового фонду та внесені до єдиного державного реєстру громадян, що потребують поліпшення житлових умов.

06.08.2021 провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання на 21.09.2021.

21.09.2021 протокольною ухвалою закритого підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.10.2021.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача та третіх осіб заперечували проти задоволення позовної заяви з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про залишення позову без задоволення.

Під час ухвалення рішення суд у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України повинен вирішити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що позивачам відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 30.08.2007 року на праві спільної сумісної власності належить 4/5 частин квартири спільного заселення, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . В спільну сумісну власність громадян: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 переходять кімната НОМЕР_3 площею 17,35 кв. м, кімната НОМЕР_4 площею 15,73 кв. м. Підсобні приміщення залишаються в спільному користуванні (а. с. 8-11).

Квартира АДРЕСА_2 є квартирою спільного заселення, складається із трьох кімнат: НОМЕР_3 площею 17,35 кв. м, НОМЕР_4 площею 15,73 кв. м. (які є власністю позивачів) та № 3 площею 8,49 кв. м, яка є комунальною власністю, складає 1/5 частину житлової площі квартири та її власником зазначено Запорізьку місцеву раду (а.с. 8).

З матеріалів справи вбачається, а також визнається сторонами та обставина, що в кімнаті № НОМЕР_1 площею 8,49 кв. м був зареєстрований та проживав квартиронаймач житлового приміщення - ОСОБА_4 , якого 01.04.2021 року було знято з реєстрації в зв`язку зі смертю, а кімната вивільнилась (а.с. 17-18).

17.06.2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися із заявою до Запорізької міської ради, в якій, посилаючись на приписи ч. 2 ст. 54, ч. 3 ст. 34, ст. 47 ЖК України, просили надати їм 1/5 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, житлову кімнату № НОМЕР_1 площею 8,49 кв. м у вказаній квартирі.

Листом заступника директора департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради № КО-2537 від 06.07.2021 р. позивачів повідомлено про те, що остаточне рішення щодо розподілу вивільненої кімнати площею 8,49 кв. м за вищевказаною адресою буде прийнято районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району відповідно до вимог діючого законодавства та було рекомендовано звернутися до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району (а. с. 25-26).

За змістом статті 54 ЖК Української РСР ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачів, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34), надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої статтею 47 цього Кодексу, крім випадків, коли наймач або член його сім`ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання. Правила, передбачені частинами першою і другою цієї статті, застосовуються незалежно від належності жилого будинку. У разі відмові в наданні жилого приміщення, що звільнилося, у випадках, передбачених цією статтею, спір може бути вирішено в судовому порядку. Якщо ізольоване приміщення, що звільнилося, не може бути відповідно до правил частини другої цієї статті передано наймачеві, який проживає в цій квартирі, його надають іншим особам у загальному порядку.

Оскільки позивачі не мають статусу наймачів, а є співвласниками сусідніх кімнат, тому підстави для застосування положень статті 54 ЖК Української РСР відсутні.

Відповідний висновок щодо застосування статті 54 ЖК Української РСР викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 червня 2018 року, справа № 756/1220/16-ц, провадження № 61-23420св18.

Верховний Суд в зазначеній постанові зауважив, що позивач та члени його сім`ї, які є співвласниками кімнат в комунальній квартирі, мають право на поліпшення житлових умов відповідно до законодавства України в загальному порядку.

Оскільки позивачі не є наймачами, спірне ізольоване житлове приміщення повинно бути надане у загальному порядку відповідно до ч. 5 ст. 54 ЖК Української РСР, а саме, як громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов.

Згідно статті 34 ЖК Української РСР потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;

3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв?язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім?ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров?я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок;

4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

6) які проживають у гуртожитках.

Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до статті 43 ЖК Української РСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Статтею 30 Закону України «Про місце самоврядування в Україні» визначені повноваження виконавчих органів сільських,селищних та міських рад, зокрема, до власних (самоврядних) повноважень віднесено наступні:

1) управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню;

2) облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.

Водночас позивачі не надали будь-яких доказів на підтвердження того, що вони перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 81, 263, 264, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради та виконавчого комітету Запорізької міської ради, треті особи: Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26.10.2021.

Суддя Є.С. Боєв 22.10.21