Шаргородський районний суд
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2021 року

м. Шаргород

справа № 230/3476/12

провадження №4-с/152/7/21

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Соколовської Т.О., з участю секретаря судового засідання Здищук А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

встановив:

ОСОБА_1 (далі скаржник) звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Шаргородського відділу ДВС у Жмеринському районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Коваля Дмитра Олеговича.

У обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у провадженні Шаргородського відділу ДВС у Жмеринському районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження №34259754, з примусового виконання судового наказу Шаргородського районного суду від 13.07.2012 у цивільній справі № 230/3479/12 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не мешне 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.07.2012 і до повноліття дитини. Від сплати аліментів він не відмовлявся, рішення суду виконував, аліменти сплачував, квитанції про сплачені аліменти надавав у виконавчу службу.

12 серпня 2021 року йому стало відомо про внесення його до Єдиного реєстру боржників та арешт всіх його коштів у зв`язку з чим ним була подана заява старшому державному виконавцю Шаргородського ВДВС Ковалю Д.О., в якій він повідомляв, що вимоги виконавчого документу виконує повністю, жодних заборгованостей не має, надав документи про сплату аліментів, які не взяті до уваги при визначенні заборгованості. Здійснені державним виконавцем розрахунки є сумнівними і незаконними, при їх здійсненні не враховано принцип дії закону в часі, не вірно встановлені фактичні обставини справи та застосовано матеріальне і процесуальне право.

03 вересня 2021 року він отримав рекомендований лист з постановами державного виконавця Шаргородського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Коваля Д.О. від 30.08.2021 у виконавчому провадженні №34259754 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, у праві полювання, користування зброєю, у праві керування транспортними засобами.

Просить суд визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця Шаргородського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Коваля Д.О. від 30.08.2021 у виконавчому провадженні №34259754 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, у праві полювання, користування зброєю, у праві керування транспортними засобами та постанову про арешт коштів від 11.08.2021.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибув, але від нього поступила заява про розгляд скарги у його відсутності, скаргу підтримує та просить її задовольнити (а.с.29 - 30).

Головний державний виконавець Шаргородського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Коваль Д.О. заперечень щодо скарги ОСОБА_1 до суду не надіслав, в судове засідання повторно не з`явився. Від нього до суду надійшла заява про розгляд скарги у його відсутності. Скаргу вважає безпідставною, просить відмовити в її задоволенні, для огляду судом надав матеріали виконавчого провадження № 34259754 (а.с. 31 32).

Суб`єкт оскарження представник Шаргородського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), залучений до участі в справі на підставі ухвали суду від 14.09.2021 (а.с.20 -21), в судове засідання для розгляду скарги ОСОБА_1 не прибув. Від представника за довіреністю від 19.08.2021 ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд скарги у відсутності представника Шаргородського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с.31, 34).

За приписами ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в справі, суд відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, проводить розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вирішуючи скаргу, суд встановив, що 13.07.2012 Шаргородським районним судом Вінницької області видано судовий наказ у справі № 230/3479/12, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, сле не мешне 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.07.2012 і до повноліття дитини.

Судовий наказ набрав законної сили 06.08.2012.

При дослідженні судом матеріалів виконавчого провадження № 34259754 встановлено, що 12.09.2012 державним виконавцем ВДВС Овідіопольського РУЮ Апрасюхіною О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 3459754 (а.в.п. 5).

Постановою заступника начальника Овідіопольського РВ ДВС ГУЮ в Одеській області Захарової Б.Ю. від 22.10.2018 виконавче провадження передано до Шаргородського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області за місцем проживання боржника ОСОБА_1 . При передачі виконавчого провадження станом на 31.05.2018 заборгованість по аліментам становила 29217, 89 грн. (а.в.п. 26, 28, 64).

08.11.2018 постановою старшого виконавця Шаргородського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Коваля Д.О. прийнято виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.в.п. 30 31).

Вказані обставини сторонами виконавчого провадження не оспорювалися.

15.11.2018 скаржнику державним виконавцем направлено виклик до ВДВС на 26.11.2018 (а.в.п. 32 - 33).

26.11.2018 ОСОБА_1 прибув на виклик до ВДВС та надав квитанції про сплату аліментів на загальну суму 24991,59 грн., у зв`язку з чим було проведено перерахунок, борг станом на 01.08.2018 склав 10026,20 грн (а.в.п. 34 35, 38).

ОСОБА_1 періодично сплачував аліменти, борг на 01.04.2019 складав 13042,95 грн., що підтверджується розрахунком старшого державного виконавця Коваля Д.О. (а.в.п.42).

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 01.08.2021 заборгованість по сплаті аліментів становить 45539, 45 грн. (а.в.п.55).

11.08.2021 ОСОБА_1 повідомлено про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників (а.в.п.44).

Головним державним виконавцем Шаргородського ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Хмельницький) Ковалем Д.О. винесено постанову про арешт коштів боржника (а.в.п. 46 47).

20.08.2021 від ОСОБА_1 до Шаргородського ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Хмельницький) надійшла заява від 12.08.2021 у якій він повідомляв, що вимоги виконавчого документу виконує повністю і направив квитанції про сплату аліментів, які не були взяті до уваги про визначенні заборгованості по аліментам (а.в.п.48).

30.08.2021 державним виконавцем повторно здійснено розрахунок заборгованості з урахуванням доданих до заяви копій квитанції про сплату аліментів. Заборгованість станом на 01.08.2021 становить 20439,45 грн.(а.в.п.67).

Постановами головного державного виконавця Шаргородського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Коваля Д.О. від 30.08.2021 у виконавчому провадженні №34259754 встановлено тимчасові обмеження у праві виїзду за межі України, у праві полювання, у праві користування зброєю, у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно судового наказу №230/3479/12, виданого Шаргородським районним судом Вінницької області 13.07.2012, які направлені ОСОБА_1 і отримані ним 08.09.2021 (а.в.п.68 -76, 88).

Постанови виконавцем вмотивовані тим, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду, у зв`язку з чим утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 30.08.2018 за період з 01.01.2014 по 01.08.2021 складає 20439,45 грн.

Фактичні обставини, встановлені судом регулюються статтями 19, 129, 129-1 Конституції України, статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 року), статтями 12,13, 18, ч.4 ст.82, 258-261, 447- 452 ЦПК України, статтями 1, 2, 5, 10, 13, 18, 37, 48, 52 ЗУ "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (далі - Конвенція) встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків,…має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах "Ромашов проти України" від 27.07.2004 (п.42), "Дубенко проти України" від 11.01.2005 (п.44) вказував на те, що ефективний доступ до суду включає право на своєчасне виконання судового рішення, і що виконання судового рішення слід розглядати як невід`ємну складову судочинства, як цього вимагають приписи ст. 6 Конвенції захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях "Шмалько проти України" від 20.07.2004 (п.43), "Савіцький проти України" від 26.07.2012 (п.147) та "Глоба проти України" від 05.07.2012 (пп.26 -27) ЄСПЛ зазначав, що гарантоване ст. 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення у справі "Comingersoll S.A." проти Португалії")

У силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року р.№ 1404-VIII.

Статтями 1, 2 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності;справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За приписами ч.1 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження» судові накази віднесені до рішень, що підлягають примусовому виконанню і є виконавчими документами.

Відповідно до ст. 10 ЗУ "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення у боржника і передача стягувану предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За приписами ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч.ч.1,2 ст.18 ЗУ "Про виконавче провадження").

Частиною 3 ст.18, ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження" регламентуються права і дії державного виконавця при накладенні арешту на майно боржника та встановлено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника та особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника юридичної особи.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця, згідно з ч.1 ст.448 ЦПК України, подається до суду, який видав виконавчий документ.

Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчий дій (ч.1 ст.449 ЦПК України).

ОСОБА_1 , є стороною виконавчого провадження, скаргу подав до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, у строк визначений п. «а» ч.1 ст. 449 ЦПК України що стосується постанов про встановленння тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, у праві полювання, у праві користування зброєю, у праві керування транспортними засобами (оскаржувані постанови отримані скаржником 08.09.2021, скарга подана до суду 13.09.2021) (а.в.п. 88, а.с.1 - 3). Що стосується постанови про арешт коштів боржника, то скарга в цій частині подана з порушенням строків, встановлених п. «а» ч.1 ст.449 ЦПК Ураїни, позаяк оскаржувана постанова винесена 11.08.2021, про неї скаржнику стало відомо 12.08.2021 (а.с.1, а.в.п.48), а скаргу до суду подано 13.09.2021. Питання про поновлення строку для подання скарги ОСОБА_1 не ставиться.

Частиною першою статті 71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти урозмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

За правилами частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

У статті 195 СК України передбачено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно з частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом прав, свобод чи законних інтересів визначається процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, боржник вправі звернутися до суду зі скаргою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів у порядку виконання судового рішення.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2018 року у справі № 465/926/06, постанові від 05 серпня 2020 року у справі № 646/6206/18, у постанові від 01жовтня 2020 року у справі № 344/17895/19.

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Виходячи із змісту наведеної правової норми, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів закон зобов`язує державного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження прав боржника.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з положеннями ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

Вказана вище правова позиція є відображенням правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 642/7456/18. За правилами частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі, що розглядається встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця. З огляду на зміст скарги та заявлених вимог скаржник не погоджується, як з визначеним державним виконавцем розміром заборгованості по аліментам, так і з наявністю заборгованості взагалі. Поряд з цим ОСОБА_1 розрахунок заборгованості за аліментами не оспорює, даний розрахунок не є предметом поданої скарги, що позбавляє суд можливості перевірити наявність заборгованості, її розмір, правомірність та правильність визначення і як наслідок перевірити законність винесення оспорюваних постанов державного виконавця, які є похідними від наявності заборгованості та причин її виникнення. Вказані обставини не дають можливості встановити наявність факту порушення прав ОСОБА_1 оскаржуваними постановами.

За вказаних обставин скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

З огляду на зазначену норму, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Керуючись статтями 19, 59, 129, 129-1 Конституції України, статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 року), ст.ст. 12,13, 19, 18, ч. 4 ст.82, 258 - 261, 447 - 452 ЦПК України, ст.ст. 1, 2, 5, 10, 13, 18, 37, 48, 52 ЗУ "Про виконавче провадження", суд

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шаргородського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Коваля Дмитра Олеговича - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 до Державного бюджету (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (уразі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими узв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України).

Повне ім`я (найменування) cторін:

Скаржник (стягувач) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суб`єкт оскарження Шаргородський відділ державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), 23500 м.Шаргород Вінницької області, вулиця Героїв Майдану,220, .

Суб`єкт оскарження Головний державний виконавець Шаргородського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Коваль Дмитро Олегович, 23500 м. Шаргород Вінницької області, вулиця Героїв Майдану, 220, .

Ухвала постановлена та підписана 23.10.2021.

Головуючий суддя Т.О.Соколовська