Справа № 583/3897/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2021 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого-судді - Плотникової Н.Б.
при секретарі - Добровольській А.А.,
розглянувши у підготовчому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за позовом
ОСОБА_1
до ОСОБА_2
про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
ВСТАНОВИВ:
29.10.2020 року позивач подала до суду позовну заяву до відповідача про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини, в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу) на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ним повноліття, аліменти сплачувати матері ОСОБА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що з 2017 р. вона (позивачка) тривалий час зустрічалася з відповідачем, інколи залишалася в нього ночувати. Коли вона (позивачка) завагітніла, їх близьке спілкування з відповідачем було закінчене з ініціативи відповідача. ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_4 . Так як на час народження сина шлюб із відповідачем не був зареєстрований, заяву про визнання батьківства відповідач не подав, при реєстрації актового запису про народження відомості про батька були записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідач знав про те, що вона (позивачка) завагітніла, народила сина, факт батьківства не заперечував, однак офіційно дитину не визнавав. Коли синові виповнилося 8 місяців відповідач прийшов до неї (позивачки) з дитиною жити. Вони прожили однією сім`єю близько 3 місяців, а в один із днів відповідача пішов з дому і більше не повернувся. Раніш відповідач цікавився дитиною, телефонував та запитував як у дитини справи, але вже протягом тривалого часу взагалі не цікавиться, жодної уваги дитині не приділяє, не спілкується з ним та не надає матеріальної допомоги, тому з метою захисту прав та інтересів дитини, позивачка звернулася з вказаним позовом до суду.
Позивачка та її представник адвокат Єфіменко Л.І. в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав зазначених у позовній заяві.
Відповідач в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав, про що подав письмову заяву.
Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 у шлюбі не перебували.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , його батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9), відомості про батька були внесені на підставі заяви матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Преамбула та ст.ст. 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов`язків по вихованню дітей.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Відповідно до ст. 134 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.
Визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визнання батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.
Щодо позовних вимог позички про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд зазначає наступне.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка перебуває на утриманні матері ОСОБА_1 .
Також при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 , який проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , отримує грошове забезпечення, інших утриманців немає, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.
Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
З огляду на те, що відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав, зазначивши, що він дійсно є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ј частини заробітку щомісячно, крім того, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України визнання позивачем позову є підставою для задоволення позову.
З урахуванням всіх цих обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до його повноліття.
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 908 грн. та на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі в сумі 908,00 грн.
Керуючись ст. ст. 125, 126, 128, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ :
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Охтирка Сумської області, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Внести зміни до актового запису про народження № 196 від 07 лютого 2018 року про народження ОСОБА_3 , зазначивши наступні відомості про батька « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин України».
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до його повноліття, починаючи стягувати з 29.10.2020 року та аліменти сплачувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ).
Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу аліментів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в сумі 908 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) судовий збір в сумі 840,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його складення.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Повний текст рішення виготовлений 28.10.2021 р.

Суддя Охтирського міськрайонного
суду Сумської області Н.Б. Плотникова