справа № 490/2805/21 провадження №2/489/2050/21
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання послуг,

встановив:

В квітні 2021 року позивач звернулась до Центрального районного суду міста Миколаєва з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь гонорар за договором про надання правової допомоги в розмірі 28000,00 грн., а також 908,00 грн. судового збору та 8000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, яку понесла позивач при розгляді даної справи.

Як на підставу позовних вимог вказано, що вона звернулась до відповідача, який є адвокатом, з метою отримання правової допомоги. 25.09.2018 між сторонами укладено договір про надання правової допомоги строком до 31.12.2019, за умовами якого відповідач прийняв на себе зобов`язання здійснювати представництво інтересів і захист ОСОБА_1 в правоохоронних органах, судах і на досудовому слідстві у справі за фактом самоправних дій сусідів клієнта щодо самоправного відключення від мережі газопостачання. За цей комплекс робіт того ж дня адвокату ОСОБА_2 було сплачено гонорар у розмірі 28000,00 грн., про що свідчить його підпис у договорі.

На виконання умов цього договору відповідач разом з позивачем звернувся до Центрального РВ ГУНП в Миколаївській області з заявою про скоєний злочин за фактом відключення від мережі газопостачання. При цьому, жодних інших дій на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 25.09.2018 відповідач не вчиняв.

На телефонні запити до відповідача в період з 27.11.2018 по 19.04.2019 з проханням надати письмові звіти щодо обсягу виконаних дій по справі позивача, адвокатом Білим В.В. відповіді не надано. Лист позивача до відповідача від 03.05.2019 про розірвання договору та повернення сплаченого йому гонорару повернувся не врученим, а лист такого ж змісту від 03.07.2019 був ним отриманий 12.07.2019. В телефонній розмові відповідачем було запропоновано позивачу переукласти договір, на що ОСОБА_1 надала свою згоду. Проте ніяких дій відповідачем для цього не було здійснено, у зв`язку з чим вона знову 02.08.2019 направила йому листа про розірвання договору та просила вирішити питання про повернення сплаченого йому гонорару, який отримано останнім 29.08.2019, проте кошти не повернуті.

Оскільки протягом одинадцяти місяців відповідач не здійснив жодних робіт за договором, ОСОБА_1 звернулась до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Миколаївської області, яка за результатами розгляду її скарги прийняла рішення від 28.11.2019 № 69, яким відповідача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано стягнення у вигляді попередження.

Посилаючись на викладені обставини та те, що на час подачі позову відповідач, не виконав умови договору від 25.09.2018, не переуклав новий договір та не повернув сплачений гонорар в добровільному порядку, ОСОБА_1 з урахуванням уточнень від 11.10.2021 та визнанням виконання умов договору у розмірі 4400,000 грн., остаточно просила стягнути з відповідача на її користь частину сплаченого нею гонорару в розмірі 23600,00 грн. та судові витрати.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю. Зазначив, що договором про надання правової допомоги не передбачено його обов`язок надавати позивачу письмові звіти про обсяг виконаних робіт. Визнавши факт отримання коштів у розмірі 28000,00 грн., відповідач заперечує факт повного ненадання ним послуг за договором. Також вважає, що припинення дії договору не свідчить про те, що правова підстава їх набуття відпала, а розірвання договору з ініціативи клієнта не є показником незадовільної роботи адвоката. Також зазначив, що під час укладення договору від 25.09.2018, ОСОБА_1 надала йому недостовірну інформацію щодо справи, оскільки на момент звернення до нього Центральним РВ ГУНП 07.09.2018 вже було розглянуто її звернення з цього приводу. Також позивач змінювала номери телефонів, що відобразилося на можливості підтримувати постійний зв`язок з нею.

У відповіді на відзив відповідача, ОСОБА_1 частково погодилась з доводами ОСОБА_2 , визнавши що ним частково виконану роботу за договором від 25.09.2018, яку вона оцінює в 4400,00 грн., а тому просила частково задовольнити її позов на суму 23600,00 грн.

Відповідач правом на подачу заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва Гуденко О.А. від 16.04.2021 справу передано за підсудністю до Ленінського районного суду міста Миколаєва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2021 справу передано судді Коваленку І.В.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 30.06.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 09.09.2021 розгляд справи продовжено здійснювати в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін з урахуванням строку, необхідного для надання позивачем відповіді на відзив, встановленого ухвалою про відкриття провадження у справі.

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 25.09.2018 між сторонами укладено договір про надання правової допомоги строком до 31.12.2019, за умовами якого відповідач прийняв на себе зобов`язання здійснювати представництво інтересів і захист ОСОБА_1 в правоохоронних органах, судах і на досудовому слідстві у справі за фактом самоправних дій сусідів клієнта щодо самоправного відключення від мережі газопостачання.

Внизу, після тексту умов договору зазначено адвокатом ОСОБА_2 , що на дату укладення договору ним отримано оплату у розмірі 28000,00 грн. (а.с.15-16).

Однак в подальшому між сторонами виникли розбіжності щодо якості та оперативності надання послуг за договором від 25.09.2019, у зв`язку з чим позивачем в заяві від 10.06.2019 повідомлено відповідача про дострокове розірвання даного договору у зв`язку з невиконанням ним своїх зобов`язань та вимогою повернути кошти у розмірі 28000,00 грн., яке було отримано ним 12.07.2019 (а.с.24-27).

Вказані кошти на час розгляду справи відповідачем не повернуті.

Рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Миколаївської області № 69 від 28.11.2019 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на дії адвоката Білого В.В. вирішено притягнути відповідача до дисциплінарної відповідальності та застосовано стягнення у вигляді попередження (а.с.32-36).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу.

Згідно зі статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У частині першій статті 903 ЦК України зазначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, утому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Пунктом 5.2 договору про надання правової допомоги від 25.09.2018 передбачено, що у разі дострокового розірвання цього договору з ініціативи Клієнта чи Адвоката договір підлягає розірванню з відшкодуванням всіх обґрунтованих фактичних витрат Адвоката понесених на виконання умов цього договору.

Відповідно до частин першої, третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги це договір про надання послуг. Послуга це дія, результат якої споживається в процесі її виконання.

Як встановлено при розгляді справи, позивач свої зобов`язання за договором виконала та сплатила відповідачу його гонорар у розмірі 28000,00 грн., водночас доказів повного виконання відповідачем своїх обов`язків за договором про правову допомогу суду не надано, хоча в силу 81 ЦПК України це є його обов`язком.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за надані послуги, відповідач порушує зобов`язання за даними Договорами.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до вимог статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач в порушення вимог статей 509, 526, 901 ЦК України та умов договору від 25.09.2018 зобов`язання за вказаним договором в повному обсязі не виконав, що підтверджується наданими сторонами письмовими матеріалами та поясненнями, рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Миколаївської області № 69 від 28.11.2019, а у позивача були підстави для його розірвання у порядку, передбаченому пунктом 5.2 договору та статтею 907 ЦК України шляхом односторонньої відмови від нього.

При цьому, сам відповідач у своїх поясненнях, наданих при розгляді скарги кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Миколаївської області, що відображено в рішенні Комісії від 28.11.2019 визнав, що після отримання листа про розірвання договору від позивача, він повідомив останню про те, що не мав прав продовжувати здійснювати її представництво. Надаючи пояснення комісії, відповідач погодився, що планував звернутись до слідчого судді зі скаргою (і «не доопрацював»), але не зробив цього через лист скаржника про розірвання договору (а.с.34 абзаци перший, п`ятий).

Тобто, своїми діями сам відповідач погодився з одностороннім розірванням договору з боку позивача і перестав виконувати послуги за ним, при цьому кошти на його виконання позивачу не повернув.

Позивач визнала надання їй послуг адвоката із зазначенням видів та їх вартості на суму 4400,00 грн. В свою чергу, відповідач заперечень та доказів щодо правильності таких розрахунків суду не надав.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із зазначеного та принципу диспозитивності цивільного судочинства, приймаючи до уваги вимоги позивача, надані суду докази та розрахунки, які відповідачем не спростовані, оскільки заперечень щодо визначеної позивачем вартості наданих ним послуг за договором останнім не надано, суд приходить до висновку про можливість покладення в основу судового рішення розрахунків, наведених позивачем.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у розмірі 23600,00 грн. (28 000,00 - 4400,00), оскільки вони є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами та не спростованими відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду із позовом.

Що стосується вирішення питання щодо витрат, пов`язаних із наданням позивачу правничої допомоги адвокатом, то вони також підлягають задовольню у зв`язку з наданням позивачем доказів їх понесення (а.с.13, 37).

Тому на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 8000,00 грн. витрат на правничу допомогу, а загалом з урахуванням судового збору всього 8908,00 грн. судових витрат.

Керуючись статтями 12, 13, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти за договором про надання правової допомоги від 25.09.2018 у розмірі 23600,00 грн. (двадцять три тисячі шістсот гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 8908,00 грн. (вісім тисяч дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 26.10.2021.

Суддя І.В.Коваленко