печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

учасники справи

позивач: ОСОБА_1

відповідач 1: Печерський районний суд м. Києва

відповідач 2: Верховний суд України

відповідач 3: Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду України

відповідач 4: Держава Україна в особі Державної казначейської служби України

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Печерського районного суду м. Києва, Верховного суду України, Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Печерського районного суду м. Києва, Верховного суду України, Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 р. № 8 «Про незалежність судової влади» виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб`єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ.

Зазначені роз`яснення є відтворенням положень статей 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи визнання права на отримання від суду (судді) обґрунтованої відповіді на звернення; на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності суддів; на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю судів (суддів) при здійсненні ними своїх повноважень, гарантованих Конституцією України) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Тому, оскарження дій судді, суду, що пов`язані з ухваленням рішення у справі або постановлениям ухвали можливе лише в порядку, визначеному процесуальним законом. Оскарження таких дій шляхом подання скарги чи позовної заяви до іншого суду першої інстанції є неприпустимим, оскільки суперечить принципу незалежності суддів та недопущення впливу на них, закріпленого ст. 126 Конституції України.

Оскільки позивач звернувся до суду з вимогами до Печерського районного суду м. Києва, Верховного суду України, Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду України, які не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог до Печерського районного суду м. Києва, Верховного суду України, Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду України.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного суду м. Києва, Верховного суду України, Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди в частині позовних вимог до Печерського районного суду м. Києва, Верховного суду України, Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду України про відшкодування шкоди - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Суддя О.В. Батрин