Справа № 581/338/21
Провадження № 2/581/150/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2021 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді Сізова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Синівської сільської ради Роменського району Сумської області

про стягнення упущеної вигоди,

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивує такими обставинами.

29 липня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 663 «Про внесення змін до Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд», якою для одиноких осіб, що досягли 80-річного віку та за висновком ЛКК потребують постійного стороннього догляду і одержують пенсію, встановлено державну соціальну допомогу у розмірі 40% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Призначення і виплата вказаної допомоги здійснювалася з 1 січня 2020 року за заявами осіб, які звернулися за призначенням такої допомоги до 1 листопада 2020 року.

Зазначає, що будучи інвалідом I групи «Б», паралізованою та прикутою до ліжка, вона не мала можливості самостійно звернутися за призначенням зазначеної допомоги до відповідних державних органів. Строк дії довіреності, якою вона уповноважила свого сина ОСОБА_2 на представництво її інтересів у всіх державних органах та установах, закінчився 10 серпня 2020 року. Синівська сільська рада Роменського району Сумської області на неодноразові звернення її сина щодо посвідчення від її імені нової довіреності безпідставно ігнорувала їх, і лише 24 грудня 2020 року змогла посвідчити таку довіреність. Її довіритель був позбавлений можливості вчасно звернутися в її інтересах з відповідними документами до державного органу з метою отримання вказаної державної соціальної допомоги, а тому вважає, що діями відповідача їй завдано майнової шкоди у виді упущеної вигоди. Зазначає, що для обчислення неотриманого нею розміру державної соціальної допомоги за період із 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить 1854 грн., 40 % відповідно 741 грн. 60 коп., що за вказаний період складає 8899 грн. 20 коп.

У зв`язку з викладеним, просить стягнути з Синівської сільської ради Роменського району Сумської області 8899 грн. 20 коп. упущеної вигоди, завданої невчасним посвідченням довіреності.

Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи провести у спрощеному порядку без виклику та повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частина 5 статті 279 ЦПК України вказує, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи те, що справа не належить до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, позивачем 29 вересня 2021 року, відповідачем 29 вересня 2021 року отримано ухвалу суду про відкриття провадження у справі, а останнім і копію позовної заяви з доданими до неї документами.

1 жовтня 2021 року від відповідача надійшов відзив, у якому сільська рада позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні. Вказує, що Синівською сільською радою здійснено перевірку журналів вхідної та вихідної кореспонденції за період із 10 серпня 2020 року по 1 листопада 2020 року, за результатами якої встановлено, що за вказаний період ОСОБА_2 до Синівської сільської ради із заявами щодо отримання доручення не звертався.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 24 грудня 1954 року зареєстрована у с. Синівка Роменського району Сумської області, у подальшому поштова адреса була уточнена (а.с. 10-12).

Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 26 квітня 2016 року серії 12ААА № 152585 ОСОБА_1 встановлено першу групу інвалідності «Б» безстроково, у якій також зазначено, що вона потребує постійного стороннього догляду (а.с. 13-14).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. А одним із способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

При обчисленні розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення реальності тих доходів, які особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Обов`язок щодо доведення розміру тих доходів, яких особа отримала б у випадку непосягання на її право, покладається на позивача.

Породжуючи настання цивільних прав та обов`язків згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2-4 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач повинен довести також, що вона могла і повинна була отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила її можливості отримати дохід (державну соціальну допомогу).

29 липня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 663 «Про внесення змін до Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд». Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування 31 липня 2020 року та застосовувалася з 1 січня 2020 року.

Пунктом 4 вказаної постанови новим підпунктом доповнено пункт 18 Порядку

призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2005 року № 261, відповідно до якого державна соціальна допомога на догляд у розмірі 40 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлюється одиноким особам, які досягли 80-річного віку та за висновком ЛКК потребують постійного стороннього догляду і одержують пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (крім осіб, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту).

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2020 року № 1035 постановляючу частину постанови Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2005 року № 261 доповнено абзацом, згідно з яким встановлено, що призначення і виплата державної соціальної допомоги на догляд одиноким особам, які досягли 80-річного віку та за висновком лікарсько-консультативної комісії потребують постійного стороннього догляду, з 1 січня 2020 року здійснюється за заявами осіб, які звернулися за призначенням такої допомоги до 1 листопада 2020 року.

Відповідно до п. 10, 11, 46 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2005 року № 261 (у редакції постанови від 29 липня 2020 року) для призначення соціальної допомоги заява подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. У разі коли заява про призначення відповідної допомоги з усіма необхідними документами надсилається поштою, днем звернення вважається дата на поштовому штемпелі з місця відправлення заяви. У сільській місцевості заяви з усіма необхідними документами про призначення соціальної допомоги і допомоги на догляд особам, зазначеним у підпунктах 4 - 6 пункту 13 цього Порядку, приймають виконавчі органи сільських і селищних рад та передають їх відповідним органам соціального захисту населення. Зазначені виконавчі органи визначають уповноважену особу для прийняття документів.

За таких умов, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не довела суду наявності усіх складових цивільного правопорушення, у якому вона звинувачує відповідача. Доводи позивача про те, що саме неправомірні дії Синівської сільської ради Роменського району Сумської області, що полягали у непосвідченні довіреності її сину, строк дії якої закінчився 10 серпня 2020 року, завдали останній збитків (упущену вигоду), на думку суду є необґрунтованими, оскільки її представник певний період часу мав змогу від її імені звернутися за вказаною допомогою. Крім того, вказаний Порядок передбачав можливість позивача звернутися за допомогою шляхом надіслання відповідних документів поштою, на адресу виконавчого органу сільської ради, у такий же спосіб, як і відбулося звернення з позовною заявою до місцевого суду. Не надано суду і доказів звернення до сільської ради з проханням посвідчити довіреність на представництво інтересів позивача, письмові клопотання про витребування судом зазначених доказів не заявлялися, у передбачений законом спосіб клопотання про допит свідків також до суду не надходили.

Суд також звертає увагу на ту обставину, що факт отримання сином позивача чи іншою особою довіреності на представництво її інтересів у період з 10 серпня по 1 листопада 2020 року, зокрема на отримання вказаної державної соціальної допомоги, сам по собі не вказує на можливість отримання нею зазначених доходів у вигляді упущеної вигоди у розмірі, зазначеному у позовній заяві.

Таким чином, сукупність вказаних висновків вказує на відсутність законних підстав для відшкодування позивачу з боку відповідача не отриманих доходів - державної соціальної допомоги, у вигляді упущеної вигоди, тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 .

Відповідач: Синівська сільська рада Роменського району Сумської області; вул. Спортивна, 2, с. Синівка, Роменський район, Сумська область; .

Суддя Д. В. Сізов