Справа № 462/4636/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Мруць І.С.,

за участю секретаря судового засідання Тимощук І.І.,

справа № 462/4636/21

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

позивачка 05.07.2021 року звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача 26900 гривень матеріальної та 7000 гривень моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.08.2020 року відповідач, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зіткнення із автомобілем марки «Renault Rapid», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду та спричинив пошкодження транспортних засобів. Позивачка, як пасажирка автомобіля «Renault Rapid» отримала легкі тілесні ушкодження. Матеріальна шкода, яка на думку позивачки підлягає відшкодуванню, полягає у витратах, які вона понесла на лікування. Так, їй під час перебування у лікарні було призначено ряд медичних препаратів загальною вартістю 729,40 грн. після стаціонарного лікування вона проходила амбулаторне лікування вдома згідно призначень лікаря на загальну суму 1805, 26 грн. Для надання інформації про вартість призначених та прийнятих нею медичних препаратів згідно призначення лікаря вона звернулася в аптечні склади ТОВ «Повноділ» та ПП «Соломія-Сервіс». Крім цього, нею було зроблено ряд медичних обстежень та здано аналізи згідно призначень лікаря, зроблено розширений рентген ротової порожнини, оскільки в ході зіткнення автомобілів вона вдарилася лицем до передньої панелі автомобіля та пошкодила зуби. Загальна вартість обстежень та аналізів становить близько 23 тисяч гривень. Зазначила, що відповідач шкоди не відшкодував. Моральну шкоду позивачка оцінює у розмірі 7000 гривень та обгрунтовує фізичним болем та стражданнями, яких вона зазнала у зв`язку із завданням їй тілесних ушкоджень. Після виписки з лікарні позивачка змушена терпіти часті гострі головні болі, які тривають на час подання позову, інколи ускладнюють рух та позивачка змушена вносити корективи у свої життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 22.07.2021 року позовну заяву залишено без руху, визначено недоліки, які в подальшому усунено.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 27.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) осіб.

06.10.2021 року до суду надійшов відзив представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 , у якому останній зазначає, що, на його думку, наявність в додатках до позову відповідей з КНП «КЛШМД м.Львова», ТОВ «Повноділ», ПП «Соломія-Сервіс» не дають підстави вважати, що саме позивачем, саме в цих аптечних закладах були придбані медикаменти в період 26-30.08.2020 року. На аркушах із записами необхідних лікарських засобів відсутні відомості щодо уповноваженої особи, яка їх написала, відсутні відомості щодо особи пацієнта, почерк записів відрізняється, призначені лікарській засоби, їх назва, кількість не відповідають записам виписки медичної картки амбулаторного хворого. Також зазначає про відсутність розрахункових документів. Вважає, що не перебувають в причинно наслідковому зв`язку необхідність проведення аналізів в ФОП « ОСОБА_4 », ультразвукове обстеження, звернення в ПСК «Зазадент» щодо необхідності протезування зубів верхньої щелепи. Щодо стягнення моральної шкоди, на думку представника відповідача, позивач не зазначає, чому розмір такої шкоди становить 7000 тисяч гривень, та не додає доказів спричинення моральної шкоди в такому розмірі.

Суд, врахувавши, відповідно до ч.3 ст.274 ЦПК України, категорію та складність справи, ціну позову, на підставі ч.6 ст.279 ЦПК України, вважає, що для повного та всебічного встановлення обставин справи немає необхідності розгляду справи у провадженні з повідомленням (викликом) сторін, а відтак у задоволенні такого лопотання представника відповідача слід відмовити.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку.

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 17.12.2020 року ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, за те, що 26.08.2020 р. о 13:16 год. він на перехресті автодоріг «Львів-Шегині» та «Західний обхід м.Львова», що поблизу с.Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_3 , не був уважний та не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної дистанції та швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем марки «Renault Rapid», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів, а пасажир автомобіля «Renault Rapid» ОСОБА_1 отримала легкі тілесні ушкодження, чим порушив вимоги п.1.3, 1.5, 1.10, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.33,34).

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, факт винуватості відповідача ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 26.08.2020 р., є встановленим та не підлягає доказуванню, а відтак викладені представником відповідача у відзиві доводи з цього приводу є необгрунтованими.

Виходячи з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 27.08.2020 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією ч.1 ст.286 КК України та наступним викладом обставин. 26.08.2020 року приблизно о 13 год. 16 хв. на перехресті автодоріг «Львів-Шегині» та «Західний обхід м.Львова», що поблизу с.Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області відбулось зіткнення між автомобілем марки «Мерседес-Бенз С 180» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілем марки «Рено Рапід Ф40» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , внаслідок якої пасажир автомобіля марки «Рено Рапід Ф40» ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала тілесні ушкодження та із місця події бригадою ШМД її доставлено у медичний заклад КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м.Львова», де їй встановлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, госпіталізовано у нейрохірургію (а.с.35).

Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №20709 встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП КЛШМД м.Львова з 26.08.2020 до 30.08.2020 року. Основний діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин скроневої ділянки зліва, забій-розтяг м`язево-суглобового апарату шиї. Пацієнтка госпіталізована ургентно зі скаргами на біль голови, нудоту, загальну слабість, біль у шиї. Травмувалася у передобідню пору 26.08.2020 р. в ДТП як пасажирка фургону. 30.08.2020 року самостійно покинула нейрохірургічне відділення і не повернулася. Лікувальні та трудові рекомендації: 1. Продовження лікування у невролога в амбулаторних умовах, 2. Вестібо 8 мг по 1 таб. 3р./добу (а.с.37).

Згідно відповіді КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м.Львова» №22-10вих-2126 від 09.04.21, в період стаціонарного лікування ОСОБА_6 в нейрохірургічному відділенні з 26.08.2020 -30.08.2020 р.р. медикаментами, які використовувалися на лікування та були придбані позивачкою за власний кошт є: NaCl 0,9% -100 мл (5 фл.), MgSO4 10,0 (5 амп.), Барбовал (1б.), Парацетамол (6 табл.), Омез 20 мг (10 табл.), Вестібо 8 мг (9 табл.), Глятон (6 капс.) (а.с.40).

ТзОВ «Повноділ» та ПП «Соломія-Сервіс» листами №221 від 17.06.2021 року та №225 від 18.06.2021 року надали інформацію про вартість лікарських засобів (а.с.41,42).

На підтвердження матеріальних витрат позивачкою подано також копії листків призначення лікування із переліком лікарських засобів, висновок сімейного лікаря, результати аналізу в ДЦ Медіс від 19.09.2020 року, висновок огляду сімейного лікаря, протокол ультразвукового обстеження від 19.09.2020, нефіскальний касовий чек на медичні послуги, довідка Приватної стоматологічної клініки Зазадент про вартість протезування, копію рентгенівського знімку зубів з фіскальним чеком (а.с.38, 43, 48-52).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Зазначене узгоджується з висновком Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду під час розгляду справи № 923/700/17 вказав від 3 серпня 2018 року.

Частиною 1ст.81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із вказаної норми ст. 81 ЦПК України, зокрема, вбачається, що обов`язок доведення полягає у необхідності виконання комплексу відповідних дій, які орієнтовані на те, щоб скласти певне позитивне враження у суду про юридичні обставини у справі. Обов`язок доведення зумовлюється настанням для особи несприятливих правових наслідків у разі невиконання або неналежного його виконання, зокрема, відмовою суду визнати наявність юридичного факту у разі невиконання стороною обов`язку по доведенню фактів, якими вона обґрунтовує свої вимоги, тобто, якщо позивач не доведе підстави позову, то суд відмовить у його задоволенні.

Позивачкою ОСОБА_1 не доведено наявність збитків, а саме не подано доказів на підтвердження того, що нею дійсно були придбані ліки згідно призначення лікаря фіскальних чеків чи ін.

Суд погоджується з доводами представника відповідача, що із листків призначень неможливо встановити, кому призначений перелік лікарських засобів, тобто особу пацієнта, дату такого призначення, уповноважену особу, яка здійснила призначення.

Суд не бере до уваги висновок сімейного лікаря, оскільки з такого неможливо встановити дату огляду лікарем.

Що стосується проведених 19.09.2020 року аналізів, ультразвукового обстеження від 19.09.2020 року, стоматологічних послуг, за якими позивачка звернулася 25.11.2020 року, фіскального чеку від 11.09.2020 року, то ОСОБА_1 не доведено причиновий зв`язок між протиправними діями відповідача і наслідками дорожньо-транспортної пригоди та понесеними позивачкою матеріальними витратами в цій частині.

Позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої матеріальної шкоди у розмірі 26 900 гривень, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з безпідставністю таких.

Крім матеріальних збитків позивачка вказує, що їй завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнав внаслідок тілесних ушкоджень. У момент події позивачка відчула страх за своє життя та здоров`я, а лікування та відновлення триває і на момент подання позову.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як зазначено у п. 9 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись ст.89 ЦПК України, оцінюючиналежність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що дорожньо-транспортна пригода, яка відбулась 26.08.2020 року з вини відповідача ОСОБА_2 , внаслідок якої позивачка отримала тілесні ушкодження, завдала їй моральної шкоди і спричинила їй страждання. Вказане узгоджується з матеріалами справи.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань позивачки ОСОБА_1 , внаслідок завдання їй тілесних ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди, та виходить із засад розумності та справедливості.

Зокрема, суд погоджується, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, внаслідок чого нею були втрачені нормальні життєві зв`язки, виникли психофізіологічні порушення, зміни способу життя, пов`язані із відновленням здоров`я.

Із врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 5 000 гривень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (копія довідки серія ЛВА-1 №244496 про встановлення другої групи інвалідності а.с.46), суд вважає необхідним, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 644,68 грн. (71% від 908 гривень, які підлягали сплаті за подання позовної вимоги про стягнення моральної шкоди).

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 644 (шістсот сорок чотири) гривні 68 копійок судового збору.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання:, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Судове рішення складено 22 жовтня 2021 року.

Суддя: І.С. Мруць