Справа №201/9923/18
Провадження №2/932/3396/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

«20» липня 2021 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.

за участю секретаря: Мудраченко Д.О.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - управління служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява в якій позивач просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Цитульського В.І. від 17.11.2020 відкрито провадження у цивільній справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 20.04.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 20.07.2021 вирішено проводити розгляд справи заочно.

Стислий виклад позиції позивача зазначеної у позові.

Так, позивачем у позові зазначено, що у неї з відповідачем було народжено ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Дитина на час подання позову, мимо своєї волі проживає разом з відповідачем яким чиняться перешкоди у спілкуванні матері з дитиною. З метою унеможливлення вчинення протиправних дій зі сторони відповідача щодо ОСОБА_4 , вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом (станом на день розгляду справи дитини знаходиться з позивачем).

Позивач та її представник у судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним в позові та зазначили, що відповідачем було викрадено дитину яку по заяві позивача було відшукано та повернуто матері. Дитина разом з батьком проживала у не людських умовах.

Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач будучи повідомленим про час та місце розгляду справи до суду не з`явився, про причини не явки не повідомив. Розгляд справи в Бабушкінському районному суді м.Дніпропетровська триває з січня 2021 року (з позовом позивач звернулася до суду у вересні 2018 року).

Відповідачем було надано відзив, доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами.

Від представника третьої особи, в матеріалах справи, міститься заява про розгляд справи за відсутності.

Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4 батьками якої записані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Згідно з копією відповіді головного лікаря КП «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» Білої Н.Е. №5918, ОСОБА_1 під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога не перебуває.

Згідно з копією довідки №323 наданої лікарем-психіатром КЗ «Дніпропетровська міська поліклініка №1» ДОР» Галицькою-Пасічнік Н.Р., ОСОБА_1 під наглядом лікаря-психіатра не знаходиться.

Відповідно до копії довідки наданої керівником ТОВ «Полікс Групп» ОСОБА_6 , ОСОБА_1 працює на вказаному підприємстві з 01.02.2017 та займає посаду економіста з фінансової роботи.

Згідно з копією договору оренди від 04.03.2018 ОСОБА_1 винаймає квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку голови Соборної районної у місті Дніпрі ради Тімарєва А.С. №45/05-38, за доцільним є місце проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 . Вказаний висновок було надано з урахуванням результатів психологічного діагностування, також було враховано пояснення надані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надали пояснення, які зводяться до того, що ОСОБА_3 досить агресивно себе поводить. Є членом громадської організації, яка не визнає законів України та загально-прийняті суспільні обмеження. Викрадав дитину.

Пояснення надані, у судовому засіданні, ОСОБА_9 зводяться до того, що вона має бажання проживати разом з мамою.

Норми права, що застосував суд.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Частиною 1 статті 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.

Відповідно висновку до якого дійшла колегія суддів КЦС/ВС у постанові від 14.07.2020 прийнятій за результатами розгляду справи №357/7976/18 (61-15029 св 19), під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Зазначене узгоджується із правовою висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

Згідно зі ст.18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою (постанова КЦС/ВС від 14.07.2020 № 357/7976/18).

Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Отже, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Частиною 2 статті 171 СК України визначено, випадки, коли думка дитини має бути вислухана обов`язково. До таких випадків належить: вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її виховання (стаття 159 СК України); вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її місця проживання (стаття 161 СК України); вирішення спору про позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України); вирішення спору про поновлення батьківських прав (стаття 169 СК України); вирішення спору щодо управління її майном (стаття 177 СК України).

Оцінка суду.

Отже, виходячи з матеріалів справи, в тому числі з висновку органу опіки та піклування який складено з урахуванням пояснень ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , свідків та дослідження психологічного діагностування дитини, враховуючи пояснення дитини надані в судовому засіданні, обставини викладені відповідачем у відзиві та інших заявах, які не містять чіткого обґрунтування заперечень з приводу заявлених позовних вимог окрім норм матеріального права, заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, оскільки визначення місця проживання ОСОБА_4 разом з матір`ю є таким, що відповідає як найкращім інтересам дитини.

Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - управління служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини, - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 20.07.2021.

Суддя: В.І.Цитульський