ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 651/374/20 Головуючий у І інстанції Загрунний В.Г.
Номер провадження 22-ц/819/1474/21 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Вейтас І.В.,

Кузнєцової О.А.,

секретар Савицька А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу адвоката Мамедова Андрія Вагіфовича від імені ОСОБА_1 на рішення Верхньорогачицького районного суду Херсонської області, ухваленого 31 травня 2021 року під головуванням судді Загрунного В.Г., у цивільній справі за позовом адвоката Іващенка Андрія Івановича від імені ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Вимоги позову

У позові від 31 серпня 2020 року адвокат Іващенко А.І. від імені ОСОБА_2 просив:

-розірвати договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :07:017:0001 на території Верхньорогачицької селищної ради Херсонської області, укладений 12 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 28 грудня 2006 року за № 55.

Підстави та обґрунтування позову

Посилався на те, що ОСОБА_2 є власником вказаної земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 7,130 Га за державним актом на право власності на землю серії ІІ-ХС № 012427 від 28 грудня 2001 року, 12 вересня 2006 року земельна ділянка була передана в оренду ОСОБА_1 строком на 49 років за договором оренди земельної ділянки від 12 вересня 2006 року, за його умовами орендар зобов`язувався протягом строку дії договору вносити орендну плату у натуральному вигляді у розмірі не менше 1,5% від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1185 гривень, які включать в себе дві тони зернових, двісті кілограм насіння соняшника, розрахунок проводити не пізніше 30 грудня кожного року, сторонами було підписано акт про передачу та прийом зазначеної земельної ділянки в натурі від 12 вересня 2006 року, відповідачка свої зобов`язання щодо внесення орендної плати виконала лише за період користування у 2006 та 2007 роках, з 2008 року до теперішнього часу свої зобов`язання щодо сплати орендної плати не виконує.

Судове рішення у справі суду першої інстанції

Рішенням Верхньорогачицького районного суду Херсонської області від 31 травня 2021 року позов задоволено, ухвалено:

-розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 12 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньорогачицькому відділі Херсонської регіональної філії державного земельного кадастру за № 55, предметом якого є земельна ділянка площею 7,130 Га з кадастровим номером :07:017:0001 на території Верхньорогачицької селищної ради Херсонської області;

-стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривні.

Мотиви суду першої інстанції

Суд прийшов до висновку про те, що систематичне порушення відповідачем умов договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору, застосування такого правового наслідку з підстави істотності допущеного порушення договору відповідає загальним засадам цивільного законодавства та правовим позиціям, висловленим Верховним Судом у постановах від 27 січня 2020 року у справі № 469/908/15-ц, від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 31 січня 2019 року у справі № 527/570/17-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 484/301/18.

Вимоги апеляційної скарги

Адвокат Мамедов А.В. від імені ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову через його безпідставність.

Підстави та обґрунтування апеляційної скарги

Посилався на незаконність та необґрунтованість рішення суду, оскільки за п. 3.1 спірного договору оренди земельної ділянки орендна плата вноситься орендарем у натуральному вигляді не менше 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1185 гривень, які включають в себе дві тони зернових, двісті кілограмів насіння соняшника, розрахунок проводиться не пізніше 30 грудня поточного року, орендна плата і строки її внесення були встановлені у договорі, будь-які зміни до нього у цій частині не вносились, що вказує про досягнення між сторонами згоди про розрахунок саме у поточному році, поточним роком укладення договору є 2006 рік, позивачка не заперечує, що орендна плата за 2006 рік була внесена відповідачем у повному обсязі, в обґрунтування позовних вимог було вказано, що за договором відповідачка зобов`язувалась проводити розрахунок з виплати орендної плати не пізніше 30 грудня кожного року, фактично вказаними діями представником позивачки було змінено зміст основного доказу для підтвердження заявлених вимог, суд першої інстанції не врахував вимог ст. 21 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 628, 632 ЦК України та фактично погодився із представником позивачки щодо ототожнення поняття «кожний» та «поточний» рік, висновки суду є помилковими та призвели до покладення на відповідачку не передбачених договором додаткових обов`язків, в ході розгляду справи представником відповідачки у якості доказів було надано копію заповіту від 29 жовтня 2009 року, згідно якого ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 належну їй земельну ділянку площею 7,13 Га, судом першої інстанції не надано належної оцінки зазначеним доказам та не враховано значущість їх для об`єктивного вирішення справи при оцінці зібраних доказів у сукупності, заповідання земельної ділянки на користь ОСОБА_1 підтверджують у сукупності із іншими доказами по справі, п. 3.1 договору щодо проведення разового орендного платежу не пізніше 30 грудня поточного року, яким був 2006 рік, протягом 12 років у позивачки не було жодних претензій до відповідачки, під час судового засідання представником відповідачки було заявлено клопотання про виклик у судове засідання позивачки ОСОБА_2 через підозри у дійсності її намірів розривати договір, вказана заява залишена без задоволення.

Відзив на апеляційну скаргу

Не надходив.

Процесуальні позиції учасників при апеляційному розгляді справи

Представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Іващенко А.І. щодо вимог скарги заперечував.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Мамедов А.В. у судове засідання не з`явився повторно.

Позиція апеляційного суду

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи за державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ХС № 012427 від 28 грудня 2001 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 7,130 Га на території Верхньорогачицької селищної ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8), 12 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір на оренду земельної ділянки, за яким останній було передано в довгострокове, платне користування земельну ділянку площею 7,13 Га, у тому числі 7,13 Га рілля на території Верхньорогачицької селищної ради Херсонської області, терміном дії на 49 років, зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньорогачицькому відділі Херсонської регіональної філії державного земельного кадастру № 55 від 28 грудня 2006 року, за його п. 3.1 орендна плата вноситься орендарем у натуральному вигляді не менш ніж 1,5% від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1185 гривень, які включають в себе дві тони зернових, двісті кілограмів насіння соняшника, всі податки зумовлені цим договором (плата за землю, прибутковий податок та інші) платить орендодавець, за умови сплати орендарем плати за землю, прибуткового податку та інших, орендар утримує з розрахунку плати за оренду земельної ділянки, розрахунок проводиться не пізніше 30 грудня поточного року, земельну ділянку передано ОСОБА_1 згідно акту від 12 вересня 2006 року було (а.с. 9-11), відповідно до заяви на приймання переказу Акціонерного товариства «Укрпошта» 21 грудня 2020 року ОСОБА_1 переказала ОСОБА_2 в рахунок орендної плати за 2020 рік 1200 гривень (а.с. 120), даних про сплату орендної плати за інший спірний період матеріали справи не містять.

Згідно ст. ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі», в редакції на момент укладення спірного договору, орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди, орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах, сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати, внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи, за його п. 4 ч. 1 ст. 24 орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, відповідно до ч. 1 ст. 32 вказаного Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених умовами договору.

Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Заперечення сторони відповідача щодо вимог позову зводяться до твердження про те, що орендна плата орендарем була сплачена за весь час користування земельною ділянкою у перший рік такого користування у 2006 році, що не відповідає дійсності, оскільки умовами договору передбачено щорічна сплата орендної плати, такого обов`язку відповідачкою виконано не було, її посилання на заповіт такого висновку не спростовують, оскільки правовідносини з приводу заповіту знаходяться поза межами правовідносин сторін за договором оренди землі, посилання в апеляційній скарзі на незаконну відмову у задоволенні клопотання про допит позивачки у якості свідка є юридично неспроможним, оскільки за ст. 92 ЦПК України сторони можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи, лише за їхньою згодою, позивачка скористалася передбаченим ст. 58 цього Кодексу правом на участь у судовому засіданні через представника.

Таким чином колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих посилань на норми права чи обставини у справі, які б могли бути підставою для задоволення її вимог, скаргу слід залишити без задоволення, рішення у справі залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Мамедова Андрія Вагіфовича від імені ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Верхньорогачицького районного суду Херсонської області від 31 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, її повний текст буде складено 22 жовтня 2021 року і з цього дня протягом тридцяти днів на постанову може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Вейтас

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.А. Кузнєцова