Справа № 766/3950/16-ц
06 вересня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Майдан С.І.,
за участю секретаря Романенко І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Херсонська міська рада, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області, Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Роман Володимирович про визнання свідоцтва про право власності нечинним, скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсним договору дарування, скасування рішення державного реєстратора,
Позивач ОСОБА_1 27.05.2016 року звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Реєстраційна служба Суворовського РУЮ у м.Херсоні про визнання нечинним свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 17.04.2015р. на 52/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції в м.Херсоні Скакуна Сергія Олександровича, індексний номер: 20743214 від 17.04.2015 року. В подальшому позивач збільшила та уточнила позовні вимоги, просила визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 17.04.2015р. на 52/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 , нечинним, скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції в м.Херсоні Скакуна Сергія Олександровича індексний номер: 20743214 від 17.04.2015р., визнати недійсним договір дарування №1320 52/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , укладений 09.09.2016р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , скасувати рішення державного реєстратора Херсонського міського нотаріального округу приватного нотаріуса Козоріз Романа Володимировича, індексний номер 31377833 від 14.09.2016р.
ОСОБА_2 надала реєстратору документи, які не відповідають дійсності, а саме: декларацію про готовність до експлуатації об`єкту, в якій міститься допис спірних нежилих приміщень, що не прийнятті в експлуатацію, та не були предметом реконструкції житлового будинку, а також за рахунок прибудови збільшила загальну площу житлового будинку та не надала відповідного документу на землю.
Позивач вважає, що незаконно видане свідоцтво про право власності на ім`я ОСОБА_2 , порушує її права, як власника земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , оскільки таким чином узаконено самовільно зведені на межі її земельної ділянки відповідачами прибудови до їх будинку, сараю, гаражу, про що ОСОБА_2 приховала від архітектурно-будівельної інспекції, а позивача позбавила права користування її власністю. Таким чином, вищезазначене свідоцтво є нечинним, а його державна реєстрація підлягає скасуванню.
ОСОБА_2 , усвідомлюючи незаконність отримання свідоцтва про право власності та Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, умисно 09.09.2016р., не зважаючи на заявлені позивачем позовні вимоги, щодо визнання свідоцтва нечинним, уклала з чоловіком ОСОБА_3 договір дарування №1320 52/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу Козоріз Р.В. Ним же як державним реєстратором на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень зареєстровано за ОСОБА_3 право приватної спільної часткової власності на 52/100 частину вищезазначеного житлового будинку, номер запису про право власності - 16376547 від 09.09.2016р., індексний номер: 31377833 від 14.09.2016р. У зв`язку з зазначеним, позивач просить визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 17.04.2015р. на 52/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , що видане на ім`я ОСОБА_2 , нечинним; скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції в м.Херсоні Скакуна Сергія Олександровича, індексний номер: 20743214 від 17.04.2015р.; визнати недійсним договір дарування №1320 52/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , укладений 09.09.2016р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; скасувати рішення державного реєстратора Херсонського міського нотаріального округу приватного нотаріуса Козоріз Романа Володимировича, індексний номер: 31377833 від 14.09.2016р.; стягнути з відповідачів понесені нею витрати на правову допомогу та сплату судового збору.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.06.2016 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.
Ухвалою суду від 12.12.2016 року провадження за справою зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в частині залишення без розгляду Херсонським окружним адміністративним судом позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання нечинним свідоцтва про право власності по справі за позовом №851/594/16 за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Суворовського РУЮ у м.Херсоні, треті особи: ОСОБА_2 , Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області про визнання нечинним рішення Реєстраційної служби Суворовського РУЮ у м.Херсоні «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» від 17.04.2015 року №20743214 та про визнання нечинним свідоцтва про право власності.
Ухвалою суду від 15.02.2017 року провадження за справою відновлено.
Ухвалою суду від 09.08.2017 року залучено до участі у справі Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Ухвалою суду від 01.02.2018 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.
Ухвалою суду від 29.03.2019 року прийнято заяву позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог та залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 та в якості третьої особи приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Романа Володимировича.
Ухвалою суду від 11.06.2019 року задоволено клопотання позивача, залучено до участі у справі в якості співвідповідача приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Романа Володимировича.
Ухвалою суду від 28.11.2019 року задоволено клопотання представника позивача, виключено приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Романа Володимировича з кола відповідачів та залучено його до участі у справі в якості третьої особи.
Ухвалою суду від 28.11.2019 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 17.01.2020 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі.
Ухвалою суду 17.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач, представник позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, зазначених позові та заяві про збільшення позовних вимог. В останнє судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, позивач надала заяву про розгляд справи в її та представника відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити заявлені нею вимоги та стягнути заявлені судові витрати. Надали згоду на винесення заочного рішення за справою.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили.
З урахуванням належного повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи, неодноразового подання заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відкладення судового розгляду справи, відсутность поважних причин неявки відповідачів в судове засідання, суд, з урахуванням положень ст.223 ЦПК України, визнає неявку відповідачів такою, що не перешкоджає розгляду справи.
За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України.
Треті особи в судове засіданя не з`явились, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Представник третьої особи - Херсонської міської ради Вершиніна С.С. в особі відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжіень в судовому засіданні вважала позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. В останнє судове засідання не з`чвилась, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи у її відсутність, при вирішенні спору покладалась на розсуд суду.
Представник третьої особи - Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.
Третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Р.В. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у всатнволеному законом порядку.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності від 11.02.2008р. належить житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,0545 кв.м., яка належить позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ №499821.
Відповідачу ОСОБА_3 на підставі договору дарування №1320 від 09.09.2016р. належить 52/100 частин домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ.«В», площею 59 кв.м., сараю літ. «И», туалету літ. «Ж», гараж літ. «З» по АДРЕСА_1 . До укладення вищевказаного договору дарування, частина зазначеного житлового будинку належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 17.04.2015р.
Житловий будинок відповідача ОСОБА_3 розташований на суміжній земельній ділянці на спільній межі з земельною ділянкою позивача ОСОБА_1 .
Між сторонами існує спір щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відновлення меж та знесення самовільно збудованих вдповідачами споруд, а саме: прибудовані до задньої стіни будинку ОСОБА_2 частину літ. «в» розміром 0.45х3.38м, відмостку 6 кв.м., сарай літ. «И» та гараж літ.«З» на межі земельної ділянки та частини земельної ділянки позивача. Даний спір знаходиться на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області, цивільна справа№666/6434/14-ц.
В даній декларації зазначено, що після виконання реконструкції в житловому будинку, загальна його площа становить 59.03 кв.м. Об`єкт закінчений будівництвом та готовий до експлуатації.
17.04.2015р. ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності за № НОМЕР_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.04.2015р.за №20743214 у власності ОСОБА_2 , крім житлового будинку, зазначені нежитлові споруди, які збудовані відповідачами самочинно - прибудова, сарай літ. "И", сарай літ. "З".
Та обставина, що вказані споруди являються самочинним будівництвом підтверджується матеріалами інвентарної справи БТІ (а.с.168-169), а також актом перевірки дотримання ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил від 05.11.2015р., відповідно до якого в декларації про готовність до експлуатації об`єкту встановлено недостовірність даних, а саме в декларації зазначено, що реконструкція будинку відбувається в межах геометричних розмірів існуючих фундаментів будинку, що не відповідає дійсності, оскільки за рахунок самовільної прибудови розмір житлового будинку збільшився площею з 52 кв.м. до 59.03 кв.м.
Крім цього, згідно листа Управління земельних відносин департаменту містобудування та землекористування ХМР від 24.11.2016р. Херсонською міською радою не приймалось рішень щодо відведення ОСОБА_2 у власність або в користування земельної ділянки, по АДРЕСА_1 , у тому числі, під будівництво гаражу та сараю.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного судувід 16.09.2016р. за позовом ОСОБА_2 скасовано наказ УДАБІ про скасування реєстрації декларацій та зобов`язано поновити їх реєстрацію.

Відповідно до листа ДАБК Херсонської міської Ради №166/01-25М від 18.05.2018р. на звернення ОСОБА_1 , за результатами позапланової перевірки проведеною представниками Департаменту містобудування та землекорстування ХМР, наказом начальника управління №127 від 16.05.2018р. скасовано декларації про початок виконання будівельних робіт від 12.04.2015р. № ХС 66 та декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 25.02.2015р. № ХС 48 з вилученням з реєстру дозвільних документів.

Вищезазначені декларації вилучені з єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

В подальшому вказана декларація була на підставі рішення Херсонського окружного адміністративвного суду Херсонської області була поновлена в реєстрі, як декларація на реконструкцію індивідуального житлового будинку».

Отже, свідоцтво про право власності ОСОБА_2 отримала на підставі договору купівлі-продажу від 08.02.2008р. та Декларації про готовність до експлуатації об`єкту від 25.02.2015р. за №ХС48, зареєстровану реєстраційною службою Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні 17.04.2015р.

При дослідженні судом доказів встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 разом з правоустановчим документом на житловий будинок до реєстраційної служби Суворовського РУЮ м.Херсона подано фотокопію Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 25.02.2015р., з свідченням ОСОБА_2 своїм підписом, що вона відповідає оригіналу, яка кардинально відрізняється від Декларації, зареєстрованої в реєстрі УДАБІ в Херсонській області, оскільки має дописи та внесені недостовірні дані про реконструкцію будинку, а саме: в Декларації поданої відповідачем зазначено, що проводилась реконструкція приміщень індивідувального житлового будинку, гараж і сарай, в Декларації наданої представником УДАБІ суду, відомості щодо реконструкції чи будівництва гаражу та сараю за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні. В першому та четвертому розділі (Інформація про замовника, генерального підрядника) в декларації, яка знаходиться в реєстраційній справі, вказані паспортні дані та адреса місця проживання ОСОБА_2 , в деклараціїї наданої представником УДАБІ такі записи відсутні. В п.12 (техніко-економічні показники об`єкта (з урахуванням результатів технічної інвентарізації) Декларації поданої відповідачем зазначено: «загальна площа будівлі, кв.метрів: 95,13; ж/б-59,03 (в т.ч. житлова- 35,83) гараж -27,7, сарай -8,4, в Декларації наданої представником УДАБІ, зазначена загальна площа будівлі становить 59,03 (в т.ч. житлова-35,83), відомості про гараж та сарай відсутні. Отже, в поданій ОСОБА_2 декларації, загальна площа будівлі збільшена з 59.03 кв.м. до 95.13 кв.м. та вказані самовільні споруди. В графі «характеристика інших нежитлових приміщень (за наявності) в декларації, поданої відповідачем, в наявності допис у виді гаражу та сараю, в декларації УДАБІ нежитлові приміщення не значаться. В графі 14 про характеристики об`єкту в декларації, поданої відповідачем, значаться прочерки в декларації ДАБІ зазначені показники об`єкту. Також в декларації, яка знаходиться у реєстратора, відсутні штампи УДАБІ, які проставлені на кожній сторінці декларації Управління ДАБІ.

Згідно ст.39 Закону України «Про містобудівну діяльність», заявник відповідно до Закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у наданій декларації.

Суд вважає, що декларація, подана реєстратору ОСОБА_2 , являється недостовірною, оскільки вказані дані в декларації невідповідають технічній документації, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи. Крім цього, декларація є фотокопією з дописами та відсутністю достовірних даних. Відповідачем не надано жодного доказу для спростування доводів позивача, викладених в позовній заяві.

Згідно ст.331 ч.2 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Таким документом, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам, відповідно до п.п.2,3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011р., є декларація про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрована в установленому порядку Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (щодо об`єктів І-ІІІ категорії складності), та виданий на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації сертифікат (щодо об`єктів ІV і V категорії складності).

Згідно з пунктом 46 Порядку для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв`язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об`єкти нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку (крім випадків реконструкції квартири, житлового або нежитлового приміщення), а також витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли в документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер).

Відповідно до частин першої-третьої, п`ятої статті 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку свідоцтво про право власності, видане на ім`я ОСОБА_2 17.04.2015р., являється нечинним, оскільки згідно ст.331 ч.2 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Таким документом, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам, відповідно до п.п.2,3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011р., є декларація про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрована в установленому порядку Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (щодо об`єктів І-ІІІ категорії складності), та виданий на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації сертифікат (щодо об`єктів ІV і V категорії складності).

Декларація №ХС48 від 25.02.2015р. «Реконструкція індивідуального житлового будинку», яка знаходиться в реєстрі УДАБІ не співпадає з декларацією, яка надана ОСОБА_2 реєстратору як декларація «Реконструкція індивідуального житлового будинку, сарай, гараж» та на підставі якої видано оскаржуване cвідоцтво про право власності.

Отже, незаконно видане cвідоцтво про право власності на ім`я ОСОБА_2 порушує права позивача як власника земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , оскільки таким чином узаконено самовільно зведені відповідачами на межі земельної ділянки ОСОБА_1 прибудови до їх будинку, сарая, гаражу, чим позбавлено позивача права користування власністю, а саме земельною ділянкою.

Таким чином, суд вважає, що вищезазначене cвідоцтво є нечинним, а його державна реєстрація підлягає скасуванню в судовому порядку, оскільки пунктом 1 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до частини першої статті 11 даного Закону, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

ОСОБА_2 надала реєстратору документи, які не відповідають дійсності, а саме: декларацію про готовність до експлуатації об`єкту в якій міститься допис спірних нежилих приміщень, що не прийнятті в експлуатацію та не були предметом реконструкції житлового будинку, а також не надала відповідного документу на землю.

Стаття 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» передбачає порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав, так відповідно до частини 1 Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Крім цього, ОСОБА_2 , усвідомлюючи незаконність отримання свідоцтва про право власності та Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, умисно 09.09.2016р., не зважаючи на заявлені позивачем позовні вимоги щодо визнання свідоцтва нечинним, уклала з ОСОБА_3 договір дарування №1320 52/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу Козоріз Р.В. Ним же як державним реєстратором на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зареєстровано за ОСОБА_3 право приватної спільної часткової власності на 52/100 частини вищезазначеного житлового будинку, номер запису про право власності - 16376547 від 09.09.2016р., індексний номер: 31377833 від 14.09.2016р.

Відповідно до ч.2 п.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним.

Частиною 3 ст.215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, виходячи з вищевикладеного, вищевказаний договір дарування є недійсним оскільки укладений на підставі нечинного свідоцтва про право власності. Наявність зазначеного договору надало можливість відповідачам узаконити та отримати у власність нежитлові споруди, які збудовані з порушенням діючого законодавства, що призвело до порушення прав власника у користуванні належним майном. За таких обставин договір дарування укладений між відповідачами, є недійсним, а його реєстрація в установленому законом порядку підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

З урахуванням положень ст.141 ЦПК України, з відповідачів пропорційно на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати в загальній сумі 9305,20 гривень, які складаються із судового збору в сумі 551,20 гривень, 704,00 гривень та 1410,00 гривень та витрат на правничу допомогу в сумі 6640,00 гривень, а саме: по 4652,60 гривень з кожного.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 280-286 ЦПК України, ст.ст.16, 215, 331 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Херсонська міська рада, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області, Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Козоріза Романа Володимировича про визнання свідоцтва про право власності нечинним, скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсним договору дарування, скасування рішення державного реєстратора задовольнити.

Визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 17.04.2015 року на 52/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 , нечинним.

Скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції в м.Херсоні Скакуна Сергія Олександровича, індексний номер: 20743214 від 17.04.2015 року.

Визнати недійсним договір дарування 52/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , укладений 09.09.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Романом Володимировичем.

Скасувати рішення державного реєстратора Херсонського міського нотаріального округу приватного нотаріуса Козоріз Романа Володимировича, індексний номер: 31377833 від 14.09.2016 року.

Стягнути пропорційно з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальній сумі 9305,20 гривень, які складаються із судового збору в сумі 551,20 гривень, 704,00 гривень та 1410,00 гривень та витрат на правничу допомогу в сумі 6640,00 гривень, а саме: по 4652,60 гривень з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: С.І.Майдан

Повний текст рішення суду виготовлений 17.09.2021 року.

Суддя: С.І.Майдан