У Х В А Л А

іменем України

12 жовтня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря Сокур О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Форт», заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа, -

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2021 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області поштовим відправленням надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Форт», заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа.

Згідно ч. 2 ст. 14 ЦПК України, подана заява була зареєстрована в Єдиній автоматизованій системі документообігу Білоцерківського міськрайонного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 вересня 2021 головуючим по справі було визначено суддю Орєхова О.І.

З обґрунтування заяви заявник зазначив наступне.

16.12.2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області ухвалив рішення по справі № 357/13511/15-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором № 928/МК33/2007-840 від 07.11.2007 року з гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра».

На підставі виданого, на виконання вищевказаного рішення суду, виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 завершено виконавче провадження № 52401839 в Білоцерківському районному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

28.10.2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області постановив ухвалу про заміну стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» у цивільній справі № 357/13511/15-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до боржників про стягнення заборгованості за кредитним договором.

05.11.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» та ТОВ «Фінансова компанія Форт» укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 928/МК33/2007-840 від 07.11.2007 року перейшло до ТОВ Фінансова компанія Форт».

На момент подачі заяви про заміну сторони виконавчого провадження ТОВ «ФК «Інвест Хаус» набув права первісного кредитора в зв`язку з укладанням договору відступлення права вимоги, де-юре заявник не був стороною виконавчого провадження, тому й не мав можливості отримати інформацію щодо нього. У разі звернення правонаступника Банку до органу виконавчої служби без попередньої заміни у справі, йому було б відмовлено у наданні інформації щодо виконавчого провадження.

Саме тому ТОВ «ФК «Інвест Хаус» звернувся до органу державної виконавчої служби із заявою про надання інформації щодо місцезнаходження виконавчого листа після набрання рішенням суду законної сили та отримання відповідної ухвали.

На виконання рішення суду по справі № 357/13511/15-ц від 16.12.2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області 07.09.2016 року видав Банку виконавчі листи.

Згідно з відповіддю Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на примусовому виконанні у відділі справді перебувало виконавче провадження № 52401839 щодо Боржника ОСОБА_1 , а 30.01.2020 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а оригінал виконавчого документа разом із постановою було відправлено на адресу ПАТ КБ «Надра».

Виконавчий лист щодо стягнення заборгованості із боржника ОСОБА_2 у Відділі на примусовому виконанні не перебуває та до відділу не надходив.

Враховуючи вищезазначене. строк пред`явлення виконавчого документа до виконання щодо боржника ОСОБА_1 не пропущений.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 закону України «Про виконавче провадження», органи державної виконавчої служби зобов`язані повернути виконавчий документ стягувачу, однак згідно з Актом приймання-передачі документів, оригінали виконавчих документів банком передані правонаступнику не були. Таким чином, ПАТ КБ «Надра» не міг передати ТОВ «ФК «Інвест Хаус», а згодом і ТОВ «ФК Форт» оригінал виконавчого документа. За таких обставин місцезнаходження оригіналу виконавчого документу невідоме, оскільки такий ні в органі державної виконавчої служби, ні в розпорядженні кредитора не перебуває.

04.06.2015 року за рішенням НБУ було розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Надра», що унеможливило пред`явлення виконавчого листа до виконання, що й призвело до пропущення процесуального строку.

Таким чином, поновлення процесуального строку ТОВ «Фінансова компанія Форт», що був пропущений через перебування первісного кредитора на стадії ліквідації, де було прийняте рішення про початок процедури тимчасової адміністрації, неможливість пред`явлення виконавчого документа в межах строку, в силу норм Закону України «Про виконавче провадження», що виключає наявність вини ТОВ «Фінансова компанія Форт» як правонаступника Банку, є поважною причиною пропуску такого строку, а також є підставою для поновлення такого строку.

Просив суд замінити стягувана товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Форт» у справі № 357/13511/15-ц, поновити пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання щодо боржника ОСОБА_2 , видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Форт» була передана на розгляд судді 30 вересня 2021 року згідно контрольного журналу судових справ і матеріалів переданих для розгляду судді.

Частиною 1 ст. 446 ЦПК України передбачено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст. 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 433 ЦПК України заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Ухвалою судді від 04 жовтня 2021 року було прийнято до розгляду заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Форт», заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа, призначено судовий розгляд справи на 12 жовтня 2021 року о 09 год. 30 хв.

Заявник товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Форт» в судове засідання свого представника не направило, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. В прохальній частині заяви просив розглянути заяву без участі представника заявника в судовому засіданні.

Заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені в установленому законом порядку.

Отже, сторони до суду не з`явилися, про день і час розгляду заяви були повідомлені в установленому законом порядку, їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів, видачу дублікатів виконавчих листів.

.Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї документи, матеріали цивільної справи № 357/13511/15-ц № провадження 2/357/4207/15, вважає, що заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Форт» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини.

Встановлено, що в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа № 357/13511/15-ц № провадження 2/357/4207/15 за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС в Київській області ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_3 » (а.с. 23).

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.12.2015 року у справі № 357/13511/15-ц № провадження 2/357/4207/15 позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» солідарно заборгованість в розмірі 57723,70 доларів США та 720382,86 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 3654 грн.: по 1827 грн. з кожного (а.с. 44-47).

Рішення набрало законної сили.

На виконання вищевказаного рішення, за заявою представника ПАТ «Комерційний банк «Надра» від 05.09.2016 року за вх. № 25132, Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, 07.09.2016 року останньому було направлено поштовим відправленням виконавчі листи у справі № 357/13511/15-ц.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.10.2020 року замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.12.2015 року у цивільній справі № 357/13511/15-ц.

05.11.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Форт» укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав.

Згідно вказаного договору товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус»/Первісний Кредитор/Первісний Заставодержатель відступає Новому кредитору/ Новому заставодержателю належні Первісному Кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги та майнові права Первісного Кредитора до позичальників, заставодавців та поручителів, які виникають у Нового кредитора у зв`язку з набуттям прав на умовах цього Договору зазначених у Додатках (№1-13) до цього Договору, які є невід`ємною частиною цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами, (договорами про надання кредиту) договорами поруки, договорами застави та всіма іншими похідними договорами з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку (№ 1-13) до цього Договору. Новий кредитор сплачує Первісному Кредитору за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

Згідно виписки з Додатку 3 до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав від 05.11.2020 року товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Форт» було відступлено право вимоги Кредитним договором № 928/Мк33/2007-840 від 07.11.2007 року укладеного між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник, які є фізичною чи юридичною особою і мають вчинити певні дії. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Як визначено у ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від право попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року N 6-122цс13 та у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 № 6-1355/10.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Форт» в частині заміни сторони виконавчого провадження є такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимог заявника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Форт» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_2 до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів щодо боржників по справі № 357/13511/15-ц, слід зазначити наступне.

У частині першій ст. 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі N 474/783/17, провадження N 61-29св17, від 10 жовтня 2018 року у справі N 2-504/11, провадження N 61-41846св18.

Верховний Суд виходить з того, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі N 2-824/2009, провадження N 61-5388св18.

Також, Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року в справі № 127/2-3538/10 виклав правову позицію, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Отже, вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого документа суду необхідно встановити чи звернувся заявник про видачу дублікату виконавчого документа в межах строку пред`явлення останнього до виконання, у разі пропуску такого строку чи звертався заявник із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання одночасно із заявою про видачу дубліката.

З наведеного вбачається, що єдиною підставою для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є поважність причин пропуску строку та наявність необхідних доказів, щодо підтвердження факту втрати виконавчих документів.

Згідно ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 06.05.2012 року на час набрання судовим рішенням законної сили) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII«Про виконавче провадження».

Згідно з п. 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Зі змісту вказаної норми слідує, що вказане положення перехідних положень Закону застосовується виключно до тих виконавчих документів строк пред`явлення яких до примусового виконання, станом на час набуття чинності новою редакцією Закону України «Про виконавче провадження» не закінчився.

Згідно ч. 1,2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», який чинний на даний час, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

З огляду на викладене, виконавчі листи видані на виконання рішення суду у цивільній справі № 357/13511/15-ц мали бути пред`явленні до виконання у строк до 16.12.2018 року.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Отже, підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року №8 дав роз`яснення, що перелік причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено. А тому, відповідно до ст.89 ЦПК України, суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

З судової практики поважними причинами для поновлення строку здебільшого визнаються отримання не з вини стягувачів виконавчих листів після закінчення пред`явлення їх до виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини ( факти порушення її прав ), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Отже, недбале ставлення до процесуальних обов`язків з боку стягувача не може виправдовувати пропуск відповідних процесуальних строків, оскільки фактично покладає надмірний тягар на боржника.

Згідно рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 ( провадження № 14-308цс19 ), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відтак, питання видачі дублікату виконавчого листа є похідним від вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За частиною першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наявної в матеріалах справи інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_2 відсутнє.

При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що у пошуку з АСВП вказано прізвище боржника « ОСОБА_2 », хоча рішенням суду у цивільній справі № 357/13511/15-ц заборгованість стягнуто на користь ПАТ КБ «Надра» солідарно з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

В обґрунтування вимог про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_2 , заявник товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Форт» зазначило перебування первісного кредитора на стадії ліквідації, що в силу норм Закону України «Про виконавче провадження» виключає наявність вини ТОВ «Фінансова компанія Форт» як правонаступника Банку, та є поважною причиною пропуску такого строку, а також є підставою для поновлення такого строку.

Але, зазначене не може розцінюватися судом, як поважні обставини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання з наступних підстав.

Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 дійсно доповнено п.11 ч.4 ст.4, за яким виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку (частину четверту статті 4 доповнено новим абзацом згідно із Законом № 590-IX від 13.05.2020, який набрав чинності 23.05.2020).

Враховуючи, що вищезазначеної норми до 23.05.2020 не існувало, то твердження заявника про те, що початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» унеможливив пред`явлення виконавчого документу до виконання, що й призвело до пропущення процесуальних строків, - не заслуговує на увагу як безпідставне.

В даному випадку, первісним кредитором ПАТ «Комерційний банк «Надра» виконавчі листи по справі були отримані в межах строку пред`явлення їх до виконання, але з невідомих причин виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_4 останнім не були пред`явленні до виконання.

ТОВ «Фінансова компанія Форт» не надало жодного доказу на підтвердження того, що первісний стягувач через об`єктивні, непереборні, істотні труднощі не зміг подати у встановлений законом строк виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_4 для примусового виконання.

Таким чином, з врахуванням вимог ч.1 ст. 517 ЦК України, якою встановлено обов`язок первісного кредитора передати новому кредиторові інформацію яка є важливою для здійснення прав, що передаються, та того, що протягом тривалого періоду з моменту винесення рішення, первісний стягувач не сприяв виконанню судового документу, дійсно не контролював його виконання, не виявляв належної зацікавленості в реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення суду, суд не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_4 у справі № 357/13511/15-ц і новому кредитору ТОВ «Фінансова компанія Форт», якому в листопаді 2020 року передано право вимоги.

Враховуючи, що дублікат виконавчого листа, видається лише в межах строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, то відмова у поновленні строку є підставою для відмови у видачі дубліката виконавчого листа.

Щодо вимоги заявника про видачу дубліката виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 , слід зазначити наступне.

На підтвердження факту втрати оригіналу виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 заявник посилається на Акт приймання-передачі документів, з якого вбачається, що оригінали виконавчих листів разом з кредитною справою № 928/МК33/2007-840 Банком передані правонаступнику не були, а тому ПАТ «КБ`Надра» не міг передати ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», а згодом і ТОВ «Фінансова компанія Форт» оригінал виконавчого документа.

З наявної в матеріалах справи відповіді в.о. начальника Відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 81215 від 08.09.2021 року вбачається, що відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження у період з 30.09.2016 року по 30.01.2020 року в Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебував на примусовому виконанні виконавчий лист № 2/357/4207/15 від 07.09.2016 року виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 солідарно борг в сумі 57723,70 доларів США та 720382,86 грн. на користь ПАТ КБ «Надра». 30.01.2020 року державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та винесено відповідну постанову. Постанова та оригінал виконавчого документу. з відповідною відміткою, повернутий стягувачу (вих. 33948 від 30.01.2020 року за адресою: м. Київ, вул. Артема, 15, 04053, ПАТ КБ «Надра»). На час надання відповіді, вищевказаний виконавчий лист в провадженні Відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не перебуває та повторно не надходив.

З наведеного вбачається, що доводи ТОВ «Фінансова компанія ФОРТ» щодо втрати виконавчого листа ґрунтуються виключно на припущеннях представника заявника та акті ПАТ КБ «Надра». Сам по собі факт відсутності виконавчого документа у первісного стягувача не свідчить про те, що його було втрачено.

З огляду на викладене, вбачається, що заявником не надано жодного належного та допустимого доказу втрати зазначеного виконавчого листа.

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року п.36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Герін проти Франції» від 29 липня 1998 року п.37).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13 ).

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, тим чином забезпечуючи рівність сторін виконавчого провадження.

Наявність норм Конституції України та положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення не можуть бути єдиною достатньою підставою для поновлення пропущеного без поважних причин строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, так як вимагають добросовісної та законної поведінки кожного учасника судового процесу, у тому числі і стягувача на стадії виконання судового рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Форт», укладаючи договір про відступлення права вимоги із товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», був обізнаний, що останньому первісним стягувачем ПАТ «Комерційний банк «Надра» виконавчі листи по справі № 35713511/15-ц в матеріалах кредитної справи передані не були. Проігнорувавши вказану процедуру товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Форт», добровільно поклало на себе ризики відмови судом в поновленні процесуального строку та видачі дублікатів виконавчого листа.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи викладені обставини та докази, суд дійшов висновку, що заявник товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Форт» не надав належних доказів на підтвердження заявлених вимог, тому заява в цій частині задоволенню не підлягає.

На підстав вищевикладеного та керуючись ст. ст. 11, 512, 514, 515 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 13, 263, 265, 273, 353, 354, 442, 433, 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положен ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Форт», заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа, - задовольнити частково.

Замінити стягувача товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» () на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Форт» ( ) у справі № 357/13511/15-ц № провадження 2/357/4207/15.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала надрукована в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов