У Х В А Л А

12 жовтня 2021 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Якимець О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

до Подільського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними.

Разом з позовом від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, у якому просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000: номер запису про право власності/довірчої власності: 25059117), загальною площею 48,8 кв.м.. житловою площею 27,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу майнових прав №23/1 від 09.02.2018, зареєстрованого Державним реєстратором філії Комунального підприємства "ДОБРОБУТ" Литвинівської сільської ради у м. Київ Донським Ярославом Сергійовичем. Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: квартири, загальною площею 48.8 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Обгрунтовуючи подану заяву, посилається на те, що 28 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено Договір доручення, реєстровий номер 2335. посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. Відповідно до пункту 3.3. Договору, повірений зобов`язаний, зокрема укласти договори, необхідні для виконання даного Договору, зокрема договори підряду та/або субпідряду або замовити виконання функцій генерального підрядника третій особі, для належного виконання своїх зобов`язань, визначених даним Договором, перед Довірителем; закріпити вибір конкретної квартири, вказаної у п. 1.1.2 Договору, за довірителем; ввести об`єкт нерухомості в експлуатацію та оформити технічний паспорт БТІ до 01 (першого) серпня 2014 (дві тисячі чотирнадцятого) року; після завершення будівництва об`єкта нерухомості оформити нравовстановлюючі документи на квартиру на довірителя. Позивачем сплачено в рахунок першого та другого етапів грошові кошти у сумі 544 050 гривень, які складаються з першого платежу, сплаченого під час укладення Договору від 28 серпня 2013 року у сумі 244050 грн. (30000 доларів США) та другого - 16 березня 2015 року у сумі 300 000 грн. У серпні 2021 року позивачу стало відомо, що незважаючи на те, що будинок не введено в експлуатацію, відповідач-3 здійснив відчуження квартири на користь відповідача-2. Пізніше, 09 лютого 2018 року ОСОБА_3 здійснила відчуження Квартири ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав. Відчуження квартири, майнових прав на неї іншій особі, аніж передбачена Договором є грубим порушенням умов Договору, оскільки відповідач-3 не мав права на таке відчуження третій особі, повірений діяв всупереч інтересам Довірителя, чим допустив порушення вимог цивільного законодавства, а відтак спірні правочини підлягають визнанню судом недійсними. Зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову у межах цивільного спору про визнання договорів купівлі-продажу майнових прав на квартиру недійсними у порядку статті і 49 ЦПК України є об`єктивно нагальним, невжиття зазначених заходів забезпечення може утруднити, зробити неможливим виконання рішення суду.

Заяву про забезпечення позову подано до суду з дотриманням порядку, встановленого ч.1 ст.152 ЦПК України.

В порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк.

З огляду на зазначене, в судове засідання для вирішення питання вжиття заходів забезпечення заяви сторони не викликались.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Так, ч.1 ст.151 ЦПК України встановлені вимоги до змісту заяви про забезпечення позову, серед яких: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник: пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Суд зазначає, що позивач звернувся з позовом до Подільського районного суду м. Києва до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними. Однак зазначені заявником обставини, які викладені у заяві про забезпечення позову не можуть розглядатись в контексті обставин, які істотно ускладнюють чи унеможливлюють ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких він звернувся до суду.

Заявником не наведено беззаперечних підстав для забезпечення позову, а саме: відсутнє обґрунтоване доведення реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду й обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, не доведено обґрунтоване підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, а саме по собі існування спору між сторонами не може свідчити про те, що відповідач має намір не виконувати судове рішення, а невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити його виконання рішення.

Виходячи з поданих матеріалів, суд не вбачає достатнього обґрунтування для задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 12 жовтня 2021 року.

Суддя О.І. Якимець