Справа № 502/375/21
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2021 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області
головуючого судді - Масленикова О.А.,
за участю секретаря судового засідання - Новицької А.І.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження
за наявними у справі матеріалами
цивільну справу за позовом
Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
стягнення боргу кредитором спадкодавця
Позивач, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось 16.03.2021 року до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В позовній заяві представник позивача зазначив, що ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 12.03.2010 року. Позичальник при підписанні анкети - заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.
Відповідно до укладеного договору № б/н від 12.03.2010 року, ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 300, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Станом на день його смерті разом з ним проживали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Також в позові зазначено, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовились від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому, Позивач зазначає, що згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
21.07.2020 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано.
На підставі вищезазначеного, представник позивача просив суд:
Ухвалою судді від 30.03.2021 року відкрито провадження у справі призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони.
Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 14.09.2021 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитора спадкодавця залишено без руху у зв`язку з недодержанням вимог, викладених у ст. 175 ЦПК України та надано позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків.
Ухвалою судді від 22.10.2021 р. продовжено розгляд справи.
Враховуючи, що представник позивача в позові зазначив, що не заперечує проти заочного вирішення справи, беручи до уваги, що відповідачі належним чином повідомлені про строк подання відзиву та не подали відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З досліджених доказів суд встановив наступні фактичні обставини:
12.03.2010 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № б/н, внаслідок чого він підписав Заяву № б/н від 12.03.2010 року. Відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.
Відповідно до укладеного договору № б/н від 12.03.2010 року, ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено.
Також судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 05.07.2018 року встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вилкове Кілійського району Одеської області, актовий запис № 414 від 05.07.2018 року /а.с. 51/.
Згідно копії запису акту про народження № 28 від 23.02.1966 року, складеного виконавчим комітетом Вилківської міської Ради депутатів трудящихся Одеської області встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками записані ОСОБА_1 та (далі викладено мовою оригіналу): « ОСОБА_2 » /а.с. 100/.
Відповідно до довідки за вих. № 850/09-02 від 16.08.2021 року, наданої виконавчим комітетом Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області встановлено, що станом на 30.06.2018 року ОСОБА_3 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На день його смерті, а саме станом на 30.06.2018 року разом з ним дійсно постійно проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с. 112/.
Згідно відповіді Одеського державного нотаріального архіву від 19.05.2020 року за вих. № 1526/01-20 спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилась /а.с. 93-94/.
При ухваленні рішення судом застосовано наступні норми права:
Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Статтею 1261 ЦК України встановлено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1ст. 1268 ЦК України).
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Частиною першою статті 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Відповідно до ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.
Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.
Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.
Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.
Відповідно до листа за вих. № 1526/01-20 від 26.05.2020 року Одеським державним нотаріальним архівом повідомлено кредитора, що згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру, відсутні відомості щодо заведення Спадкової справи до майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та документи по спадковій справі на зберігання до Одеського державного нотаріального архіву не передавались /а.с. 54/.
При цьому суд зауважує, що вимога може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст.1281 ЦК України приймає претензії кредиторів спадкодавця.
Судом встановлено, що після смерті боржника до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, коло спадкоємців не визначалося, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, спадкова справа не заводились за претензією кредитора.
Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з тим, як встановлено в ході розгляду справи, відповідачі чи будь-хто інший не зверталися до нотаріальної контори ні з заявами про прийняття спадщини, ані із заявами про отримання свідоцтва про право на спадщину. Крім того, позивачем не надано доказів про те, що відповідачі є єдиними спадкоємцями ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прийняли будь-яку спадщину після його смерті, а також не надано відповідних доказів про те, коли позивач дізнався про смерть позичальника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на обґрунтування факту того, що ним не пропущений визначений ст. 1281 ЦК України строк.
За таких обставин, суд вважає не доведеним наявність у відповідачів обов`язку задовольнити вимоги позивача як кредитора померлої особи, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то судовий збір не підлягає відшкодуванню.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК, ст. ст. 526, 530, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1281,1282 ЦК України, суд -
В задоволенні позову акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення рішення.

Згідно зі ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников