Справа № 443/382/21 Головуючий у 1 інстанції: Сливка С.І.
Провадження № 22-ц/811/2407/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 01 червня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

встановив:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , просила стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до закінчення дочкою навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Позовні вимоги мотивувала тим, що їх з відповідачем дочка навчається на 1 курсі денної форми навчання за освітньо-професійною програмою "Право" Львівського кооперативного коледжу економіки і права на контрактній основі. Вартість навчання за весь період складає 44300 гривень. Змоги самостійно забезпечити дочці навчання та її утримання немає. Відповідач жодної допомоги дочці не надає, хоча він є працездатним. Просила позов задовольнити.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 01 червня 2021 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , в розмірі 1250 гривень щомісячно на весь час навчання до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення є незаконним, безпідставним, не мотивованим та не обґрунтованим.

Звертає увагу на те, що матеріальної допомоги не може надавити, оскільки на протязі багатьох років не працює, про що свідчить копія трудової книжки. На його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчать ксерокопії свідоцтв про народження.

Вважає, що позивач не довела суду того, що у неї є потреба в допомозі від батька дитини та те, що батько має можливість дочці допомагати.

Вважає, що дочка знаходиться у кращому матеріальному становищі, ніж він, позивачка працює вчителькою і має зарплату 10 тис. грн., крім того, вона проживає із своїми батьками пенсіонерами, які отримують пенсію та мають дохід від підсобного господарства, тобто всі вони утримують дочку, яка продовжує навчання.

Просить скасувати рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 01 червня 2021 року. Справу скерувати на повторний розгляд до того ж суду в іншому його складі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення пені за прострочення аліментів та збільшення розміру аліментів, розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і місце розгляду справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.

Згідно ч. 1 ст. 367 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ) перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 (а.с.5).

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 (а.с.10).

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 24.12.2004 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 розірвано (а.с.11).

З копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 від 26.03.2019 вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінила прізвище на ОСОБА_3 (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 досягла повноліття.

ОСОБА_3 навчається за спеціальністю «Право» на І курсі денного відділення Львівського кооперативного коледжу економіки і права, що підтверджується довідкою №113 від 25.02.2021 року виданого Львівським кооперативним коледжом економіки і права (а.с.3).

Строк надання освітньої послуги - 3 роки, загальна вартість навчання складає 44300 гривень, що підтверджується Договором про надання платної освітньої послуги №182 від 02.09.2020 року (а.с.9).

Крім того, позивачем сплачено за проживання ОСОБА_3 у гуртожитку за І семестр І курсу Львівського кооперативного коледжу економіки і права 3000 грн., що підтверджується копією квитанції АТ КБ "ПриватБанк" від 03.09.2020 року (а.с.6).

Відповідно до ст. 8 Закону Українивід «Проохорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1250 грн., суд першої інстанції врахував вище зазначені вимоги закону та рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, яка продовжує навчання.

З матеріалів справи вбачається, що дочка ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, а тому об`єктивно позбавлена можливості працевлаштування. Крім того, загальновідомими є обставинами, які не потребують доказування, що дитина повинна харчуватися, існує щоденна потреба у засобах гігієни, одязі, взутті, і, оскільки вона на даний час не спроможна себе забезпечити, то саме на батьків покладається такий обов`язок.

Обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню дочку сторін, яка навчається, не може бути перекладено винятково на матір дитини.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_1 є здоровим, працездатним.

Відповідачем не спростовано такі доводи позивача та не надано будь-яких доказів зворотнього.

Матеріали справи не містять доказів не спроможності відповідача надавати доньці допомогу на період навчання. Даних про те, що відповідач є непрацездатним та/або має інші аліментні зобов`язання у справі не має.

Обставини, які б свідчили про відсутність потреби повнолітньої доньки у матеріальній допомозі з боку батька не встановлено.

Наявність у відповідача на утриманні двох неповнолітніх дітей в іншому шлюбі, не звільняє його від обов`язку утримання свою повнолітню дочку, задля забезпечення її розвитку..

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Під час розгляду справи відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів того, що останній позбавлений можливості надавати допомогу на утримання повнолітнього сина, який, у зв`язку із навчанням таку допомогу потребує.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно стягнув з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1250 грн. щомісячно, починаючи з 03.09.2021 року на весь час навчання до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

В той же час, колегія суддів хоче наголосити, що при визначенні розміру стягуваних аліментів суд не обмежується лише розміром заробітку (доходу) платника аліментів, або його відсутності.

На переконання колегії суддів, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1250 грн. щомісячно будуть співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 01 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 жовтня 2021 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М.Бойко

С.М.Копняк