КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №372/4370/2020 Головуючий у І інстанції - Зінченко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 квітня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Агенція Адміністративних послуг», Служба у справах дітей та сім'ї Обухівської міської ради про скасування запису про реєстрацію права власності та поновлення права приватної власності на квартиру, -

встановив:

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Обухівського районного суду Київської області із позовом до АТ «Альфа-Банк» про скасування запису про реєстрацію права власності та поновлення права приватної власності на квартиру, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 квітня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір Кредиту №403/018/08-Ж.

Відповідно до вказаного договору кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 56000 доларів США, зі сплатою 13,50% річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених в Додатку №1 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною, та з кінцевим терміном повернення заборгованості по Кредиту до 29 квітня 2033 року включно, на умовах, визначених цим Договором.

Також відповідно до п. 1.1.1. Кредитного договору, Погашення Кредиту та сплата нарахованих процентів за користування Кредитом здійснюється наступним чином: починаючи з місяця, наступного за місяцем надання Кредиту, Позичальник щомісячно, 15 числа сплачує Кредитору рівні суми грошових коштів, кожна з яких включає в себе заборгованість за Кредитом та процентами, розрахованих за весь строк користування Кредитом в сумі 652,76 доларів США.

Поряд з цим, згідно з п. 1.1.3. Кредитного договору, одночасно з укладенням цього Договору, з метою забезпечення сплати страхових платежів за договором страхування, передбаченим п.3.3.5. цього Договору, з Позичальником укладається договір про надання відновлювальної кредитної лінії №403/020/08-ЖКрЛ від 30 квітня 2008 року, що є додатковим договором.

Згідно з п. 1.2.Кредитного договору, Кредит надається Позичальнику на наступні цілі: на купівлю нерухомості.

Відповідно до п.1.1. Іпотечного договору №04/1-264 від 30 квітня 2008 року, за цим Договором Іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем усіх своїх зобов`язань перед Іпотекодержателем за Договором кредиту №403/018/08-Ж, укладеним між Іпотекодержателем та іпотекодавцем 30 квітня 2008 року нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира загальною площею 56,80 кв.м., житловою площею 32,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На момент укладення цього Договору право власності на Предмет іпотеки, зазначений в Договорі, зареєстроване, на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідчений 30 квітня 2008 року Ковальчуком С.П. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №4220.

Відповідно до Іпотечного договору заставна вартість Предмета іпотеки за згодою Сторін становить 404000 гривень, що за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього Договору еквівалентно 80000 доларів США.

09 квітня 2010 року загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування Банку на ПАТ «Укрсоцбанк».

26 квітня 2018 року Загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування (назви) Банку з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Укрсоцбанк».

11 червня 2019 року позивачу стало відомо із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, АТ «Укрсоцбанк» набув право власності на предмет іпотеки.

10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів AT «Альфа-Банк» та єдиним акціонером AT «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію AT «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

Згідно Рішення №5/2019 єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15 жовтня 2015 року.

Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт.

15 жовтня 2019 року відповідно до підпункту «г» пункту 11 частини 4 статті 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» пунктів 3.1., 5.3., Постанови Правління НБУ №189 від 27 червня 2008 року «Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників», було затверджено Передавальний акт, у відповідності до якого AT «Альфа Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.

Згідно п.1 Передавального акту від 15 жовтня 2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбапк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк».

Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року.

Враховуючи, що АТ «Альфа-Банк» набуло всіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» 29 листопада 2019 року, право власності на квартиру загальною площею 56,80 кв.м., житловою площею 32,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було переоформлено на АТ «Альфа-Банк».

Станом на 20 липня 2020 року із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що право власності на предмет іпотеки було зареєстровано за АТ «Альфа-Банк», а підставою для державної реєстрації є передавальний акт між АТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-банк», серія та номер: 10221-10229, виданий 11 жовтня 2019 року.

Позивач вважає, що перехід права власності на предмет іпотеки до АТ «Альфа-Банк», як правонаступника АТ «Укрсоцбанк» було здійснено з грубим порушенням норм законодавства.

Просила, визнати протиправним та скасувати запис про право власності: 31112784 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо реєстрації за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» права приватної власності на квартиру загальною площею 56,80 кв.м., житловою площею 32,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231, номер об`єкта в РПВН 20381883), який внесено на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46399974 від 10 квітня 2019 року, що проведена Комунальним підприємством «Агенція адміністративних послуг», з послідуючими внесеними змінами відомостей до реєстру: 08 листопада 2019 року приватним нотаріусом Іваненко О.В., Броварський міський нотаріальний округ, Київська область, індексний номер рішення: 49599124 на підставі передавального акту між АТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-банк», серія та номер: 10221-10229, виданий 11 жовтня 2019 року, видавник: Розсоха С.С., п/н Київського міського нотаріального округу.

Поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на квартиру загальною площею 56,80 кв.м., житловою площею 32,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231, номер об`єкта в РПВН 20381883) за ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 30 квітня 2008 року, посвідченого Ковальчуком С.П. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу і зареєстрованого в реєстрі за №4220 та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.01.2011р. виданого Обухівською міською радою Київської області.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 квітня 2021 року, у задоволенні вищезазначеного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки тому, що державний реєстратор без жодних на те підстав, застосував зворотну дію закону, щодо згоди у іпотечному договорі на передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, чим порушив норми статті 37 ЗУ «Про іпотеку» що діяла на момент укладання договору та норми ст. 5 ЦК України.

Крім цього, судом першої інстанції не було надано жодної правової оцінки тому, що під час державної реєстрації за АТ «Укрсоцбанк» права власності на предмет іпотеки, Державним реєстратором було порушено зазначену у ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» послідовність дій проведення державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, внесення змін до Державного реєстру прав.

Також, судом було проігноровано і те, що перед набуттям АТ «Укрсоцбанк» права власності на предмет іпотеки, не проводилася оцінка такого майна і не надавалась реєстратору, що є порушенням норм чинного законодавства.

Апелянт звертає увагу, що судом першої інстанції було проігноровано те, що при проведенні державної реєстрації було порушено права неповнолітньої доньки позивача.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції не вірно застосовано норми ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» та проігноровано норми Пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, враховуючи те що відповідачем не надано доказів, які підтверджують факт надсилання та отримання іпотекодавцем письмової вимоги від іпотекодержателя про виконання порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк.

Окрім всього, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що положення ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» застосуванню не підлягають, оскільки звернення стягнення на квартиру Позивача, як предмет іпотеки шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за іпотеко держателем здійснено не у примусовому порядку.

Просила, скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 квітня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 квітня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №403/018/08-Ж.

З метою забезпечення зобов`язань було укладено іпотечний договір №04/1-264 від 30 квітня 2008 року.

За цим договором Іпотекодавець передає в Іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем усіх своїх зобов`язань перед Іпотекодержателем за Договором кредиту №403/018/08-Ж, укладеним міх Іпотекодержателем та Іпотекодавцем 30 квітня 2008 року нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 56,80 кв.м., житловою площею 32,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 5.1 договору іпотеки, сторони погодили, що Іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію, якщо у момент настання строку виконання будь-якого зобов`язання, що передбачений кредитним договором, вони не будуть виконані в повному обсязі.

Відповідно до пункту 5.3 договору іпотеки, сторони погодили, що задоволення вимог іпотекодержателя за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки може бути вчинено шляхом передачі у власність Іпотекодержателя предмету іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання за кредитним договором, у порядку передбаченим ст. 37 ЗУ «Про іпотеку».

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач підписуючи договір іпотеки, погодив всі умови, які викладені в договорі; підтвердив свою згоду на передачу у власність іпотекодержателю Предмета іпотеки у випадку виникнення у Іпотекодержателя права звернення стягнення на Предмет іпотеки, відповідно до умов цього Договору та вимог чинного законодавства України.

Також, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів у підтвердження своїх позовних вимог, а обставини, на які посилається ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Проте, з такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4.5 Договору іпотеки, Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку».

Відповідно до ЗУ «Про іпотеку» (у редакції, чинній на дату укладання договору іпотеки), передача права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобов`язання у позасудовому порядку була можлива лише на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Проте такий договір між позичальником та банком не укладався, свою згоду на відчуження належного позичальнику майна, остання не надавала.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» (у редакції чинній на дату укладання договору іпотеки), є три різні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса та договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» (у редакції чинній на дату укладання договору іпотеки), договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Таким чином, відповідно до ЗУ «Про іпотеку» (у редакції, чинній на дату укладання договору іпотеки), передача права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобов`язання у позасудовому порядку була можлива лише на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто діючою на той час редакцією ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», положення якої стали частиною договору між Позивачем і Банком, передбачалася можливість реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, тільки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Можливість звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, було передбачено шляхом внесення змін у статтю 37 ЗУ «Про іпотеку» тільки ЗУ «Про запобігання впливу світової фінансової кризи па розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», прийнятим 25 грудня 2008 року, який набрав чинності 14 січня 2009 року, тобто після укладання Договору Іпотеки від 30 квітня 2008 року.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правого акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Зі змісту статті 5 ЦК України вбачається, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Одним і з аспектів принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права, є передбачуваність застосування права в конкретній ситуації.

До його змісту він включає такі положення, відсутність зворотної сили акта, що означає неможливість застосування акта до ситуацій, які виникли до набрання ним чинності.

Державний реєстратор без жодних на те підстав застосував зворотну дію закону, чим порушив норми статті 37 ЗУ «Про іпотеку», що діяла на момент укладання договору та норми статті 5 ЦК України.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2018 року (справа №759/20387/18) зазначив, що аналіз положень статей 77, 36, 37 ЗУ «Про іпотеку» дає підстави зробити висновок про те, що згода іпотекодавця на передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя) не є беззастережною, а залежить від ряду умов, а саме: чинності іпотеки, невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного правочину щодо реєстрації права власності іпотекодержателя на це майно.

За таких обставин вказана згода не може вважатися волевиявлення власника на вибуття майна з його володіння в розумінні статті 388 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому, сама по собі умова договору іпотеки про можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки не свідчить про волевиявлення іпотекодавця на вибуття майна з його володіння.

Верховний Суд у своїй постанові від 16 січня 2019 року (справа №727/1593/16) зробив висновок щодо обов`язкової наявності у Договорі іпотеки відповідного застереження та/або наявності окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Так, відповідно до вимог ст. 36 ЗУ «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону: право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Відповідно до пункту 5.1 договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі.

Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на Предмет іпотеки: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку»: право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 ЗУ «Про іпотеку».

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Отже, позасудова передача предмету іпотеки у власність іпотекодержателю здійснюється лише в добровільному порядку та за згодою сторін на підставі складання окремого договору.

Враховуючи ті обставини, що сторонами не було досягнуто згоди для передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателю у позасудовому порядку, державний реєстратор здійснив незаконну реєстрацію переходу права власності на предмет іпотеки до АТ «Укрсоцбанк», а суд першої інстанції до даних відносин невірно застосував норми матеріального права відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог.

Окрім цього, під час державної реєстрації за АТ «Укрсоцбанк» права власності на предмет іпотеки, Державним реєстратором було порушено зазначену у статті 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» послідовність дій проведення державної реєстрації речових прав та їх обтяжень.

Так частиною 1 статті 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв (перевірка оплати адміністративного збору, реєстрація заяви та проставлення підпису);

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв (формування пошуку заяв у базі даних за ідентифікатором, визначеним пунктами 11, 13 Порядку № 1141);

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень (здійснення та формування пошуків в електронних Реєстрах, одержання відповідей на запити з доданням їх до реєстраційної справи, перевірка інформації у документах);

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав) (редагування друкованого змісту рішення);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу, або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяженню про об`єкти та суб`єктів цих прав (внесення повної інформації про об`єкт, суб`єктів цих прав та обтяжень документи, електронні копії документів);

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1127, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Відповідно до пункту 18 Порядку №1127, рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав.

За таких вимог законодавства рішення про державну реєстрацію, зупинення розгляду заяви, відмову у державній реєстрації приймається тільки після встановлення черговості розгляду заяв, наявності/відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, відмови в проведенні реєстраційної дії.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону, внесення змін до записів Державного реєстру прав (у тому числі у зв`язку з технічною помилкою), зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав.

Згідно з пунктом 3 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, державна реєстрація прав та облік безхазяйного нерухомого майна проводяться з прийняттям рішень державним реєстратором прав на нерухоме майно, які формуються за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав в електронній формі з накладенням власного електронного цифрового підпису.

Таким чином, всі записи до Державного реєстру прав необхідно вносити на підставі прийнятого Рішення з дотриманням встановленої Законом та Порядком №1127 процедури, а саме: реєстрація заяви, сканування документів, формування пошуків заяв у базі даних Державного реєстру прав з метою встановлення черговості розгляду заяв, наявності підстав для зупинення державної реєстрації, формування пошуків зареєстрованих прав та обтяжень з метою встановлення відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, для відмови в державній реєстрації прав, прийняття та формування/збереження друкованого образу рішення, витягу для подальшого використання заявником.

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна Номер запису про право власності: 31112784 на предмет іпотеки було внесено до реєстру і зареєстроване 08 квітня 2019 року о 16:38:28 год.

Натомість саме Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46399974 Гуцуляк Тетяною Віталіївною - реєстратором було прийняте 10 квітня 2019 року 13:40:57 год.

В подальшому, постановою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року, накладено арешт на двокімнатну квартиру загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборонено АТ «Укрсоцбанк», державному реєстратору та будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які дії з приводу відчуження, міни, дарування, передачі в оренду, внесення до статутного капіталу та розпорядження нерухомим майном, вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією права власності та інших речових прав щодо спірної квартири.

Поряд з цим, як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 03 жовтня 2019 року, Державний реєстратор: Пода Світлана Петрівна, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ, внесла до реєстру Номер запису про обтяження: 33537598 про арешт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Не дивлячись на зареєстроване обтяження, право власності на предмет іпотеки було зареєстровано за АТ «Альфа-Банк», Підстава для державної реєстрації: передавальний акт між АТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-Банк», серія та номер: 10221-10229, виданий 11 жовтня 2019 року, видавник: Розсоха С.С., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу.

Відомості внесено до Реєстру 08 листопада 2019 року 16:28:36, приватним нотаріусом Іваненко О.В., Броварський міський нотаріальний округ, Київська обл., індексний номер рішення 49599124.

Вищезазначені порушення не відповідають нормам частини 1 статті 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо послідовності дій проведення державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, внесення змін до Державного реєстру прав.

Більш того, реєстраційні зміни, по внесенню нового власника предмета іпотеки з АТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк» відбулися в період заборони рішенням суду таких дій.

З урахуванням наведеного, такі рішення та запис підлягають скасуванню.

На вищезазначене суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За правилами ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і задовольняє позовні вимоги, то понесені ОСОБА_1 витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати запис про право власності: 31112784 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо реєстрації за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» права приватної власності на квартиру загальною площею 56,80 кв.м., житловою площею 32,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231, номер об`єкта в РПВН 20381883), який внесено на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46399974 від 10 квітня 2019 року, що проведена Комунальним підприємством «Агенція адміністративних послуг», з послідуючими внесеними змінами відомостей до реєстру: 08 листопада 2019 року приватним нотаріусом Іваненко Олегом Валерійовичем, Броварський міський нотаріальний округ, Київська область, індексний номер рішення: 49599124 на підставі передавального акту між АТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-банк», серія та номер: 10221-10229, виданий 11 жовтня 2019 року, видавник: Розсоха С.С., п/н Київського міського нотаріального округу.

Поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на квартиру загальною площею 56,80 кв.м., житловою площею 32,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231, номер об`єкта в РПВН 20381883) за ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 30 квітня 2008 року, посвідченого Ковальчуком С.П. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу і зареєстрованого в реєстрі за №4220 та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.01.2011р. виданого Обухівською міською радою Київської області.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 4654 (чотири тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн. 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 22 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба