20.10.2021 року Провадження №2/425/496/21
Справа №425/2298/21
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар судових засідань - Брудницька О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , якою просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 11 серпня 2021 року у справі було відкрито провадження. Справу вирішено розглянути за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 24 вересня 2021 року, 12 годину 30 хвилин, у приміщенні зали судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області. А ухвалою від 24 вересня 2021 року, без виходу до нарадчої кімнати, було закрито підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 20 жовтня 2021 року на 08 годину 45 хвилин.
20 жовтня 2021 року в судове засідання учасники справи не з`явились, були повідомлені належним чином. Позивач подала заяву, в якій просила розгляд справи здійснити за її відсутності, не заперечувала розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
У зв`язку із чим, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав, позивач не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку.
Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати.
Позиції учасників у справі.
Позиція позивача, полягала в тому, що квартира АДРЕСА_2 , належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. В зазначеній квартирі має зареєстроване місце проживання її член сім`ї - ОСОБА_2 , який з 2016 року в квартирі не проживає. А його реєстрація в квартирі заважає їй, як власниці повноцінно користуватися та розпоряджатися власним майном. Тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Позиція відповідача у справі суду не відома, оскільки останній своїм правом на надання суду відзиву на позов не скористався. А позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Оцінка суду щодо фактів.
25 червня 2003 року, ОСОБА_3 , яка діяла за себе та від імені ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 діюча за згодою своєї матері ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_1 купила, квартиру АДРЕСА_2 (а.с.9). І 26 серпня 2003 року, ОСОБА_1 зареєструвала своє право приватної власності на придбану нею квартиру (а.с.10).
26 червня 2003 року ОСОБА_1 надала право користування придбаною нею квартирою члену своєї сім`ї - ОСОБА_2 . І того ж дня ОСОБА_6 , як представник малолітньої особи, зареєструвала у цій квартирі місце проживання ОСОБА_7 (а.с. 11).
Разом з цим, відповідно до акту про встановлення фактичного місця проживання від 27 липня 2021 року, складеного в присутності сусідів-свідків ( ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ), за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 не проживає з 2016 року (а.с. 12).
І оскільки, реєстрація відповідача заважає ОСОБА_1 повноцінно користуватися та розпоряджатися своїм майном, 27 липня 2021 року, ОСОБА_1 звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням (а.с. 1-2).
Оцінка суду щодо права.
Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли цивільні правовідносини у сфері права власності, в межах яких між ними виник спір щодо наявності у відповідача, як члена сім`ї власниці, права користування квартирою у зв`язку з його відсутністю у квартирі понад один рік.
Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:
Відповідно до положень частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно з частиною першою статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном.
Також положення частин перших статей 383 і 405 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) прямо встановлюють, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. При цьому житлове приміщення, яке члени сім`ї мають право займати визначається власником.
Отже, члени сім`ї власника квартири можуть отримати право користування ним від власника, який при цьому, може визначити конкретне житлове приміщення у квартирі якою можуть користуватись члени його сім`ї.
Судом встановлено, що відповідач отримав право користування квартирою АДРЕСА_2 , саме як член сім`ї власниці (а.с. 1-2,11).
Однак згідно з положеннями частини другої статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Тож з огляду на те, що відповідач продовжує бути зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_2 , але позивачем доведена його відсутність у квартирі без поважних причин понад один рік, а дані про наявність іншої домовленості між позивачем та відповідачем відсутні, і законом іншого не встановлено, відповідача, як члена сім`ї позивача, слід визнати таким, що втратив право користування цією квартирою.
Висновок суду по суті позовних вимог.
З огляду на наведене, позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 , слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Таким чином, керуючись статтями 2,19,23,34,43,49,133-142,206,211,213,217,220-222,244-248,258,259,263-265,268,272,273,280,351,352,354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга може бути подана до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Рубіжанського міського суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя - Д.С. Коваленко