Ухвала

21 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 755/17656/18

провадження № 61-14687ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на іпотечне майно та виселення,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на іпотечне майно та виселення.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2019 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки від 12 листопада 2007 року № PML-004/395/2007, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 листопада 2007 року № M -004/395/2007 у розмірі 1 827 979,32 грн.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» залишено без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2019 року - без змін.

У вересні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду 30 серпня 2021 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 вересня 2021 року заявнику поновлено строк на касаційне оскарження судового рішення, а касаційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Запропоновано заявнику уточнити касаційну скаргу, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та направити на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судустрок заявник направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 вересня 2021 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У касаційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року в частині незадоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставами касаційного оскарження зазначених судових рішень ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вказує неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18) та постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 756/9904/15 (провадження № 61-10066св20), що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Крім того, у касаційній скарзі заявник, посилаючись на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зазначає постанови Верховного Суду України від 09 вересня 2015 року у справі № 6-455цс15 та від 22 червня 2016 року у справі № 6-197цс16, в яких, на його думку, викладено висновки про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не були враховані апеляційним судом в оскаржуваних судових рішеннях.

Проте, суд касаційної інстанції звертає увагу заявника на те, що посилання у касаційній скарзі на постанови Верховного Суду України, у яких, на думку заявника, викладено висновки про застосування норми права у подібних правовідносинах (а не Верховного Суду) не може бути підставою касаційного оскарження судових рішень.

Касаційна скарга ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, касаційне провадження у цій справі слід відкрити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на іпотечне майно та виселення, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року.

Витребувати з Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу № 755/17656/18.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк

до 22 листопада 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк