РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/512/21

Провадження №2/568/802/21

19 жовтня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Першої Всеукраїнської кредитна спілка

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Радивилівського районного суду Рівненської області звернулась Перша Всеукраїнська кредитна спілка з цивільним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 46014,13 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідно до кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 42500 грн. строком на 24 місяців до 22.11.21 року. Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором, не дотримався графіку розрахунків, внаслідок чого виникла заборгованість.

У відзиві на позов відповідач погодився з позовними вимогами в частині стягнення основної заборгованості в сумі 30926,41 грн та процентів за фактичне користування кредитом в сумі 4093,76 грн.

Разом з тим, заперечив позовниі вимоги в частині стягнення річних за прострочення грошового зобов`язання, посилаючись на Постанову КМУ "Про запобігання поширенню на території України коронавіру Covid -19" від 11.03.20р.

У відповіді на відзив, позивач вважає, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання та введенням на території України карантинних заходів.

Наголосив на відмінность між неустойкою та процентами, нарахованими згідно ст. 625 ЦК України.

Ухвалою від 19.05.21 р. позовну заяву прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

В судовому засіданні від 06.10.21 р. заслухано представника відповідача 1 стосовно позовних вимог, досліджено докази наявні в матеріалах справи.

В судовому засіданні оголошено перерву до 19.10.21 р.

В судове засідання сторони не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі

Разом з тим, від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її хворобою.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відкладення розгляду справи є правом суду. Основною умовою для відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У випадку нез`явлення в засідання суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому, суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Неявка в судове засідання представника відповідача у даному випадку, не перешкоджає ухваленню судового рішення, а тому, в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, слід відмовити.

Інші відповідачі в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд враховує наступне.

28.11.2019 р. між Першою всеукраїнською кредитною спілкою та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №7.

Відповідно до умов Договору, позивач надав відповідачу кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі 425000 грн. та на умовах встановлених цим договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 58 відсотків річних (п. 1.1).

Відповідно до п. 1.3 Договору, строк дії договору 24 місяців, що діє з 28.11.2019 р. до 22.11.2021 р.

Відповідно до п.п. 3.1.1 п. 3.1 Договору кредитодавець має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів, що найменше на один календарний місяць, а за кредитом, забезпеченим іпотекою, та за кредитом на придбання житла, що найменше на три календарні місяці.

Відповідно до пункту 4.2 Договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 8.2 Договору, цивільно-правову відповідальність сторони несуть у вигляді додаткових процентів річних за неналежне виконання грошового зобов`язання. При створенні позичальником заборгованості за цим Договором, яка склалася внаслідок неналежної сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом, без поважних причин, про що кредитор не був повдомлений у письмовому вигляді за 5 робочих днів до моменту озрахунку, позичальник несе відповідальність у вигляді додаткових 30% річних на суму несвоєчасно сплачених кредиту та/або нарахованих процентів.

Крім того, сторонами підписано Додаток до договору кредитної лінії, яким визначено графік розрахунків щомісячними платіжами.

З метою забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору між Першою всеукраїнською кредитною спілкою, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 7/п1 від 28.11.19 р.

Водночас, з метою забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору між Першою всеукраїнською кредитною спілкою, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 7/п2 від 28.11.19 р.

Крім того, 28.11.19 р. між Першою всеукраїнською кредитною спілкою, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 7/п3.

Відповідно до п. 1.2 Договорів поруки, предметом договорів є обов`язок поручителя виконати за боржника у повному обсязі грошові зобов`язання по кредитному договору, за умови невиконання або неналежного виконання боржником самостійно своїх зобов`язань за кредитним договором. Боржник та поручителі відповідають перед кредитором, як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед кредитором за: сплату боржником кредиту в сумі 42500 грн. та процентів, нарахованих на суму кредиту, згідно з умовами кредитного договору, сплату грошових коштів, нарахованих відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України; виконання зобов`язання боржником щодо повернення отриманих боржником від кредитора грошових коштів за кредитним договором, у випадку визнання кредитного договору недійсним (п. 2.1).

У разі невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором, поручитель зобов`язується не пізніше 3х календарних днів з моменту повідомлення кредитором про невиконання або неналежне виконання боржником прийнятих на себе зобов`язань, сплатити кредитору відповідну суму грошових коштів (п. 3.1)

На виконання договору кредитної лінії, позивачем надано відповідачу кредитні кошти в сумі 42500 грн., що підтверджується копією чека №4291 від 28.11.19 р. (а.с 13).

Однак, позичальник виконав кредитні зобов`язання частково, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем.

04.03.21 р. позивач направив відповідачу претензію №01/47, в якій просив погасити заборгованість станом на 04.03.21 р. в сумі 33742,45грн.

Крім того, позивач звернувся до ОСОБА_2 з претензією № 01/50 від 04.03.21 р., до ОСОБА_3 з претензією № 01/48 від 04.03.21р., до ОСОБА_4 з претензією № 01/49 від 04.03.21 р., в яких просив сплатити заборгованість в сумі 33742,45 грн.

Судом встановлено, що в порушення умов договору відповідач взяті на себе за кредитним договором зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем в сумі 46014,13 грн., з яких: 30926,41грн. основна заборгованість, 4093,76 грн. - заборгованість по відсоткам; 10993,96 грн. нарахованих на підставі п. 8.2 Договору.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступні положення чинного законодавства.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 21 зазначеного Закону передбачено, що кредитна спілка надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 530, ч. 1 ст. 612 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до п. 3.1.1 Договору, кредитодавець має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів, що найменше на один календарний місяць, а за кредитом, забезпеченим іпотекою, та за кредитом на придбання житла, що найменше на три календарні місяці.

Разом з тим, договір передбачає, що остаточне погашення кредиту Позичальник повинен здійснити не пізніш 22.11.21 р. Крім того, узгодженим сторонами графіком погашення кредиту, передбачено щомісячне проведення платежів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав умови Договору та надав відповідачу кредитні кошти в сумі 42500 грн.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено умови кредитного договору в частині виконання платіжних зобов`язань, а саме: позичальник своєчасно не сплачував суму, яку він повинен сплатити у визначених графіком строки, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність доказів на підтвердження своєчасного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині повернення кредитних коштів і сплаті процентів.

Неналежне виконання позичальником умов договору в силу розділу 3 Договору дає право позивачу вимагати дострокового повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав в повному обсязі та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача за договором кредитної лінії основної заборгованості в сумі 30926,41 грн. та 4093,76 грн. заборгованості по відстокам.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Умовами Договору сторони передбачили, що позичальник зобовязаний дотримуватись графіку погашення кредиту (п. 4.2).

Згіднло п. 8.2 Договору, цивільно-правову відповідальність сторони несуть у вигляді додаткових процентів річних за неналежне виконання грошового зобов`язання. При створенні позичальником заборгованості за цим Договором, яка склалася внаслідок неналежної сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом, без поважних причин, про що кредитор не був повдомлений у письмовому вигляді за 5 робочих днів до моменту озрахунку, позичальник несе відповідальність у вигляді додаткових 30% річних на суму несвоєчасно сплачених кредиту та/або нарахованих процентів.

З розрахунку позивача вбачається, що ним нараховані 30% річних на заборгованість в сумі 35020,17 грн. за період з 21.03.21 р. по 06.04.21 р. При цьому, суд оцінює критично твердження позивача про те, що 30% річних має нараховуватися позивачем на суму 35020,17 грн., виходячи з наступного.

Для застосування відповідальності за прострочку виконання грошового зобов`язання необхідною умовою є факт невиконання або прострочки виконання зобов`язання.

Тобто, базою для нарахування річних складової боргу є сума основного боргу, що існує на останній день, згідно узгодженого графіку розрахунку, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються річні, є час прострочення з дня, наступного за днем, у якому мав бути здійснений платіж.

Позивач при здійсненні розрахунку річних вищевказаного не врахував, що призвело до безпідставного збільшення заборгованості 30% річних.

Судом встановлено, що сторонами підписаний Додаток № 1 до Договору, яким встановлено періодичність платежів та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

При цьому, згідно Додатку №1 останню частку кредиту позичальник зобов`язаний повернути в строк до 22.11.21 року включно.

Враховуючи узгоджені сторонами умови Договору та строк виникнення заборгованості, згідно графіку погашення заборгованості, суд дійшов висновку, що позивач передчасно заявив вимогу про стягнення з відповідачів 30% річних за порушення зобов`язання на суму боргу 35020,17 грн., оскільки станом на день звернення позивача до суду з позовом - 15.04.21р., строк сплати основної заборгованості та процентів нарахованих, у відповідності до умов п.4.2 договору, ще не настав.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до відповідача відповідальності за неналежне виконання грошового зобов`язання та нарахування відповідачу 30% річних на суму основного боргу з огляду на встановлені судом обставини виконання відповідачем договірних зобов`язань щодо строку виконання грошового зобов`язання згідно узгодженого графіку погашення заборгованості.

А відтак, враховуюч межі позовних вимог в частині стягнення 30% річних, перевіривши методику та періоди їх нарахування по кожному періоду узгодженого графіком окремо, з розрахунку фактичної кількості прострочених днів та днів фактичної сплати відповідачем суми боргу, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1383,72 грн. 30% річних.

Разом з тим, суд критично оцінює посилання відповідача про безпідставність нарахування річних з посиланням на Постанову КМУ "Про запобігання поширенню на території України коронавіру Covid -19" від 11.03.20р., оскільки вказана Постанова не звільняє позичальника від виконання зобов`язання щодо сплати річних за користування кредитними коштами.

З матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору між Першою всеукраїнською кредитною спілкою, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено договори поруки.

Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно зі статтею 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема порукою.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Аналізуючи норми чинного законодавства та договору поруки, суд зазначає, що суть солідарного обов`язку полягає в тому, що кредитор має право вимагати виконання зобов`язання як від боржника, так від поручителя.

Враховуючи, що порука є особливим забезпечувальним зобов`язанням, поручитель несе відповідальність як за основним (кредитним договором) та і за забезпечувальним (договір поруки) зобов`язаннями. При цьому строки виконання зобов`язання визначені основним кредитним договором, а тому факт порушення таких строків є підставою для виконання зобов`язань поручителем.

Оскільки, судом встановлено, що відповідачем 1 допущено порушення умов кредитного договору в частні своєчасного повернення кредитних коштів, тому у позивача виникло право вимоги до поручителів щодо повернення кредитних коштів.

А відтак, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості в сумі 36403,89 грн.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати за розгляд позовної заяви слід покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь Першої Всеукраїнської кредитна спілка (04070, м.Київ,вул.Верхній Вал, 48/28, кв.12, ) 36403,89 грн. заборгованості та 1793,3 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Рівненський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 20.10.2021 року.

Суддя А.О. Сільман