У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С. ,

за участю секретаря - Сікора М. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенка Владислава Андрійовича, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенка В.А. (далі - державний виконавець).

Зазначав, що державним виконавцем незаконного повернуто виконавчий лист без прийняття до виконання, оскільки у провадженні виконавчої служби дійсно існує виконавче провадження, однак боржником у ньому виступає ОСОБА_3 , а не ОСОБА_2 .

Посилаючись на зазначені обставин, просив визнати протиправним рішення державного виконавця, скасувати повідомлення від 17.04.20, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії з примусового виконання рішення суду.

Скаржник у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Державний виконавець і ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, були повідомлені про дату та час судового засідання належним чином.

Суд ухвалив розглядати скаргу за відсутності учасників справи, оскільки відповідно до ст. 450 ЦПК України їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Суд, вивчивши скаргу, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що відповідно до повідомлення державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенка В.А. від 17.04.20 повернуто виконавчий лист-дублікат № 758/15825/13-ц від 12.09.18 про зобов`язання ОСОБА_2 видалити металеві штирі зі стіни гаража ОСОБА_1 та стійки навісу з органічного скла, розташовані на межі земельних ділянок АДРЕСА_1 , оскільки у відділі на виконанні перебуває перебуває аналогічний виконавчий документ, виконавче провадження № 57469919 (а.с. 9).

Обґрунтовуючи повідомлення, державний виконавець посилався на п. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, діючій на час винесення повідомлення державним виконавцем) (далі - Закон) приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання: 1) якщо на момент подачі стягувачем заяви про примусове виконання рішення кількість виконавчих документів за рішеннями про стягнення періодичних платежів, заробітної плати, заборгованості фізичних осіб з оплати житлово-комунальних послуг, поновлення на роботі перевищує 20 відсотків загальної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні у приватного виконавця; 2) в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, зазначеними нормами ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право приватного виконавця на повернення виконавчого документу стягувачу, а не державного виконавця.

Підстави для повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання передбачені ч. 4 ст. 4 Закону.

Так, ч. 4 ст. 4 Закону передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Ураховуючи те, що підстави для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання державним виконавцем, передбачені ч. 4 ст. 4 Закону, у повідомленні про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 17.04.20 державним виконавцем не наведено підстав для його повернення, передбачених Законом, а тому суд дійшов висновку про те, що оскаржуване повідомлення державного виконавця винесено з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим, скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 17.04.20, винесене державним виконавцем Гладищенком В.А., є неправомірним, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов`язання державного виконавця поновити порушене право заявника - ОСОБА_1 , на пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

У задоволенні решти вимог скарги слід відмовити, оскільки вимоги не ґрунтуються на нормах ч. 2 ст. 451 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 354, 450-451 ЦПК України, ст. ст. 4, 5 Закону України «Про виконавче провадження», -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенка Владислава Андрійовича, заінтересована особа - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати неправомірним повідомлення державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенка Владислава Андрійовича від 17.04.20 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Зобов`язати державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенка Владислава Андрійовича поновити порушене право заявника - ОСОБА_1 , на пред`явлення до примусового виконання виконавчого документа № 758/15825/13-ц від 12.09.18, виданого Подільським районним судом м. Києва про зобов`язання ОСОБА_2 видалити металеві штирі зі стіни гаража ОСОБА_1 та стійки навісу з органічного скла, розташовані на межі земельних ділянок АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти скарги - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

СуддяС. С. Захарчук