Справа № 342/908/21
Провадження № 2/342/624/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

з участю: секретаря судового засідання Матієк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка проживає по АДРЕСА_2 , та просить стягнути з відповідачки в його користь 29616 грн. 64 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 червня 2020 року ОСОБА_2 , перебуваючи в гостях ОСОБА_1 у житловому будинку в АДРЕСА_2 біля 07:00 год., коли позивач вийшов з житлового будинку та направився в м. Городенка, відповідач побачила в спальні на ліжку барсетку, в котрій були грошові кошти в сумі 1100 дол. США та 200 грн. Відповідач діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки, користуючись вигідною для себе обстановкою, а саме тим, що за її діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, для власного збагачення, маючи безперешкодний доступ до майна, таємно викрала з барсетки грошові кошти в сумі 1100 дол. США, що відповідно до курсу НБУ становило 29 416,64 грн. та викрала 200 грн., кошти помістила в кишеню своєї куртки. Дочекавшись повернення позивача, відповідач з викраденими коштами, повернулася за місцем свого проживання в с. Корнів. Вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2021 року по справі № 342/752/20 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено їй покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили. Цивільний позов в кримінальному провадженні не був заявлений. На даний момент ОСОБА_2 добровільно відшкодувати позивачу завдані збитки відмовляється, повертати викрадені грошові кошти не бажає, у зв`язку з чим ОСОБА_1 змушений звертатись до суду із цією позовною заявою. В даний час позивачу необхідні кошти для проживання, так як підприємницькою діяльністю він майже перестав займатися із-за оголошеною Урядом України карантину у зв`язку з поширеною на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

ПозивачОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати в його відсутності, так як по кримінальній справі вина відповідачки повністю доказана.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення судового засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення судового засідання за відсутності учасників справи.Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог (повністю чи частково) або відмову в їх задоволенні.

Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди встановлені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Таким чином, стаття 1166 ЦК України визначає, що за зобов`язанням, яке виникає внаслідок заподіяння шкоди, діє презумпція вини завдавача шкоди. Отже, позивач не повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди. Навпаки, на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Таких висновків дійшов також Верховний Суд у постанові від 09.12.2020 року у справі №705/1087/20-ц (провадження №61-12282св20).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2021 року по справі № 342/752/20 (провадження № 1-кп/342/63/2021), який 05.07.2021 набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт. Суд встановив, що вина ОСОБА_2 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці) у потерпілого ОСОБА_1 - доведена повністю. Своїми діями ОСОБА_2 спричинила потерпілому майнову шкоду на суму 29 616,64 грн. Позивач (потерпілий) ОСОБА_1 не пред`являв цивільного позову в даному кримінальному провадженні.

Крім того зазначених обставин сторони не заперечували.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд вважає, що є всі правові підстави, які вказують на порушення прав та інтересів позивача зі сторони відповідача, а тому, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі, прийшов до висновку про задоволення позову, при визнанні його відповідачем, та слід стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 29616,64 грн.

На підставі наведеного, керуючись ч. 2 ст. 128 КПК України, ст.ст. 11, 22, 1166 ЦК України, керуючись ст.ст. 82, 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 майнову шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 29616,64 грн. (двадцять дев`ять тисяч шістсот шістнадцять гривень 64 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Судове рішення складене 21.10.2021.

Суддя: Федів Л. М.