П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021року м. Київ

Справа №758/3688/21

Провадження № 22-ц/824/12856/2021

Резолютивна частина постанови оголошена 20 жовтня 2021 року

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2021 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Журавльова Д.Д.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 19.12.2017 з нього стягуються аліменти на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу). Аліменти, що утримуються з нього загалом становлять 33 % заробітку.
Вказану суму аліментів на утримання дітей позивач сплачувати не має можливості з наступних причин. Добровільно за домовленістю з ОСОБА_5 (перша колишня дружина) позивач щомісячно сплачує суму коштів - аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі 1/6. 27.06.2020 позивач уклав шлюб з ОСОБА_7 . У шлюбі у них народилася дитина: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 11 лютого 2021 року справа № 760/23593/20 позивачем усиновлено на правах дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та на правах сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 які залишились без піклування батька.
На даний час матеріальне становище нової сім`ї позивача важке. Дружина не має змоги працювати - перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною, позивач працює один. Забезпечувати дітей і всю сім`ю позивачу матеріально важко. Інших заробітків і доходів, крім заробітної платні у позивача не має. За рішенням Подільського районного суду міста Києва по справі від 02.03.2021 року № 758/11830/17 з позивача стягнуто 125 200 (сто двадцять п`ять тисяч двісті) грн. на користь відповідача ОСОБА_2
За таких обставин стягнення з позивача аліментів в розмірі 1/3 частини його заробітку забагато, тому позивач вимушений звертатися з даною позовною заявою до суду з проханням зменшити розмір стягуваних аліментів з 1/3 частини на 1/8 частину.
Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволено частково.
Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 згідно з рішенням Подільського районного суду м. Києва № 758/9907/17 від 19 грудня 2017 року на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частки з усіх видів доходу відповідача щомісячно на 1/4 частку від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким зменшити розмір аліментів з 1/4 частки з усіх видів доходу щомісячно на 1/8 частку від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня надходження позову до суду першої інстанції. Вважає, що рішення суду в частині частково задоволених позовних вимог ухвалено судом необґрунтовано, з порушенням вимог цивільного судочинства, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, неправильного їх дослідження, що мають значення для справи, висновки судом зроблені упереджено з неправильним визначенням відповідно до встановлених судом обставин правовідносин.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги.
Відповідач ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечувала.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно із копією рішення Подільського районного суду м. Києва від 19.12.2017 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 25.07.2017 і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 27.06.2020 Київським міським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_1 та ОСОБА_11 27.06.2020 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 633. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_12 , прізвище дружини ОСОБА_12 .
Згідно з копією рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11.02.2021 ОСОБА_1 оголошено усиновлювачем ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
З матеріалів справи встановлено, що позивач є батьком дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Як вбачається з довідки № 22214/167/239/178 від 19.03.2021, виданою Військовою частиною НОМЕР_2 , ОСОБА_1 служить у військовій частині НОМЕР_2 , за період з січня 2020 року по лютий 2021 року його дохід з якого утримуються аліменти склав 381460,41 грн.
Згідно з копією рішення Подільського районного суду м. Києва від 16.05.2018 у справі № 758/300/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 8,15 % від заробітної плати (доходів) ОСОБА_1 .
З наведеного вбачається, що спір між сторонами виник з приводу обов`язку позивача утримувати свою неповнолітню дитину, а саме з приводу розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача за рішенням суду. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частин 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року по справі № 6-143 цс13.
Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У разі пред`явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі. Якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, розмір аліментів може бути зменшено за заявою батьків, уповноваженого цієї громади чи особи і за згодою органу опіки та піклування. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач є батьком неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , на утримання якої добровільно сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, а також усиновив двох неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , має на утриманні дружину, яка не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Крім того, позивач зобов`язаний виплачувати 8,15 % своїх доходів на утримання відповідачки.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з того, що доводи позивача про те, що він не може сплачувати аліменти у розмірі 1/3 всіх видів доходів щомісячно, заслуговують на увагу, оскільки ці витрати складатимуть більше 50 % його доходу. В такому разі розподіл грошових коштів, зароблених позивачем, між ним та його утриманцями буде несправедливий.
За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку, про зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 згідно з рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19.12.2017 № 758/9907/17 на користь ОСОБА_2 на утримання дочок ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 частки від всіх видів доходів щомісячно на 1/4 частку від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до незгоди з висновком суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, серед іншого, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на приписи законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок, що випливає зі статті 6 Конвенції, з мотивування може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

У § 30 рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» ЄСПЛ зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належно зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дав відповідь на всі аргументи і доводи учасників справи, які мають важливе юридичне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, Київський апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а заочне рішення Подільського районного суду м.Києва від 15 червня 2021 року без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій немає.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна