Провадження №2/521/4311/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя - Плавич І.В.,

секретар судового засідання - Дукіна Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Запольська Ольга Василівна,

УСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа - приватний нотаріус Запольська О.В.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду позивач вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабка - ОСОБА_3 , у травні 2015 року помер його дядько - ОСОБА_4 . При цьому, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мать ОСОБА_2 - ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина до майна особи у виді, зокрема, 1/2 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 .

При цьому ОСОБА_4 за життя не оформив спадкових прав на 1/2 частку квартири, яка залишилась після ОСОБА_3 .

Позивач звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак при цьому питання про оформлення спадкових прав на означену частку квартири залишилось невирішеним, оскільки оригінал правовстановлюючого документу був утрачений, а поновлення документу виявилось неможливим.

Зважаючи на викладене ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, у якому просив визнати за ним право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 скористався наданим процесуальним правом та подав суду заяву про визнання позову в порядку статті 206 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 у відкрите судове засіданні не з`явився, але від представника особи надійшла заява про підтримання позову з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку частини 3 статті 211 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 у відкрите судове засіданні не з`явився, але від особи надійшла заява про визнання позову з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку частини 3 статті 211 ЦПК України.

Третя особа - приватний нотаріус Запольська О.В. - у відкрите судове засіданні не з`явилась, але від особи надійшла заява про відсутність заперечень проти позову з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку частини 3 статті 211 ЦПК України.

Як регламентують частини 1, 2, 5 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вивчивши наявні матеріали справи, установивши фактичні обставини спору, дослідивши зібрані докази у їх сукупності, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку.

Під час розгляду справи суд установив, що згідно з фотокопією свідоцтва про право власності на житло від 21 квітня 1994 року, виданого згідно з розпорядженням №96 від 21 квітня 1994 року Виробничим об`єднанням «Краян», власниками квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,9кв.м., зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

При цьому ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 28 липня 2014 року, видане Відділом ДРАЦС у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №7698 від 28 липня 2014 року.

Як видно зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 червня 2015 року, виданого приватним нотаріусом Запольською О.В., реєстровий №546, право власності на 1/2 частку вказаної квартири, що належала ОСОБА_6 , у порядку спадкування перейшло до ОСОБА_7 . Після смерті ОСОБА_7 дане майно успадкував ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 17 березня 2015 року, видане Відділом ДРАЦС у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №3082 від 17 березня 2015 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина до належного особі майна, зокрема у виді 1/2 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 .

Померла ОСОБА_3 за життя скористалась правом заповідального розпорядження щодо належного їй майна, заповівши при цьому все своє майно ОСОБА_4 , що підтверджується заповітом від 03 березня 1998 року, посвідченим державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори.

У травні 2015 року (дата не зазначена) ОСОБА_4 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 02 травня 2015 року, видане Відділом ДРАЦС у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №4903 від 02 травня 2015 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина до належного особі майна, зокрема у виді 1/2 ідеальної частки означеної квартири, яку він мав успадкувати за заповітом після смерті ОСОБА_3 , але не оформив спадкових прав.

Суд установив, що 11 вересня 2015 року приватним нотаріусом Запольською О.В. за заявою ОСОБА_1 було відкрито спадкову справу до майна ОСОБА_8 у виді 1/2 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 . Постановою нотаріуса від 08 липня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , оскільки спадкоємцем не надано нотаріусу належним чином оформлених правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відомостей, що б свідчили на наявність інших спадкоємців, суду не надано.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Суд зазначає, що у зв`язку з відсутністю заповіту спадкування в даному випадку має здійснюватися за законом.

Питання, що пов`язані зі спадкуванням, чітко регламентовані положеннями Книги шостої ЦК України. Так, відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1266 ЦК України регламентоване спадкування за правом представлення, за яким, зокрема, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини (частина 3 статті 1266 ЦК України).

Відтак, суд погоджується з позицією сторони позивача, що оскільки мати ОСОБА_1 - ОСОБА_7 - померла в 2014 році, позивач є спадкоємцем ОСОБА_4 за правилами спадкування за правом представлення.

Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відтак, факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після померлого ОСОБА_4 суд уважає доведеним.

Факт існування родинних відносин між особами обґрунтованого сумніву не викликає.

Згідно з частинами 1, 2 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 надано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовленого загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкованого у суб`єктивному праві простого легітимного дозволу, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Як регламентує стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У параграфі 22 рішення у справі «Кечко проти України» («Kechko v. Ukraine», заява №63134/00), Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Першого Протоколу, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Першого Протоколу (див. рішення у справі «Броніовський проти Польщі» («Broniowski v. Poland», заява №31443/96, п. 98).

Водночас Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Меллахер та інші проти Австрії» («Mellacher and Others v. Austria», заяви №10522/83; 11011/84; 11070/84), «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» («Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland»), заява №12742/87), визначив, що під поняттям «майно» мають розумітись і «правомірні очікування», «законні сподівання» особи.

У параграфі 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» («Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine», заяви №68385/10 та №71378/10), суд зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (див. рішення у справі «Копецький проти Словаччини» («Kopecky v. Slovakia», заява №44912/98, п. 52).

Досліджені матеріали справи підтверджують наявність у ОСОБА_1 охоронюваного законом інтересу, спрямованого на оформлення майнових прав у порядку спадкування після померлої бабки та дядька.

З урахуванням викладеного, а також оскільки за загальним правилом спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття та незалежно від часу її прийняття (частина 5 статті 1268 ЦК України), суд зазначає, що майнові права ОСОБА_1 на спадщину охоплюються категорією «майно» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Такі права особи підлягають захисту та дієвим механізмом захисту цих прав є визнання за особою права власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,9кв.м.

Перевіривши факти і обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, встановивши характер правовідносин, що виникли між сторонами, і надавши їм належну правову оцінку, - суд дійшов висновку про задоволення позову.

Згідно з частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з повним задоволенням позову ОСОБА_1 суд покладає судові витрати на відповідача та стягує на користь позивача судові витрати: суму оплаченого судового збору в розмірі 3890,00 гривень.

Керуючись статтями 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, пунктами 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Запольська Ольга Василівна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,9кв.м. - у порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , померлого в травні 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму оплаченого судового збору - в розмірі 3890,00 гривень.

Рішення суду в частині визнання права власності підлягає державній реєстрації.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду або через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повні відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини 5 статті 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя: І.В. Плавич