Справа № 755/3237/19
Провадження № 4-с/761/122/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського районного відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ліщинський Олексій Валерійович, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»,

ВСТАНОВИВ:

23.02.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського РВДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ліщинського О.В., в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця щодо накладення арешту на кошти боржника, які містяться на рахунку, відкритому ним для отримання заробітної плати, у рамках виконавчого провадження № 63968369, а також зобов`язати державного виконавця зняти арешт з цих коштів.

Свою скаргу заявник обґрунтовує тим, що 24.12.2020 р. державним виконавцем Шевченківського РВДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ліщинським О.В. було винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 63968369 з примусового виконання виконавчого листа № 755/3237/19, виданого 10.12.2019 р. Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРКС», яке є правонаступником ПрАТ «СК «АХА Страхування», заборгованості в сумі 85405,64 грн. Разом з тим, посилаючись на те, що дії державного виконавця щодо накладення арешту на кошти боржника, які містяться на рахунку, відкритому ним для отримання заробітної плати, є неправомірними, оскільки у такому випадку він позбавлений можливості користуватись заробітною платою та це суперечить закону, заявник вважає, що вказаними діями державного виконавця були порушені його права, у зв`язку з чим звернувся до суду з даною скаргою.

Заявник в судове засідання не з`явився, однак у скарзі зазначив про можливість її розгляду за його відсутності.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності державного виконавця та представника ПрАТ «СК «АРКС».

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що на виконанні у Шевченківському РВДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження № 63968369 з примусового виконання виконавчого листа № 755/3237/19, виданого 10.12.2019 р. Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРКС», яке є правонаступником ПрАТ «СК «АХА Страхування», заборгованості в сумі 85405,64 грн.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Звертаючись до суду з даною скаргою, заявник, як на підставу для її задоволення, посилається на неправомірність дій державного виконавця щодо накладення арешту на кошти боржника, які містяться на рахунку, відкритому ним для отримання заробітної плати, оскільки у такому випадку він позбавлений можливості користуватись заробітною платою та це суперечить вимогам закону, а тому вважає, що вказаними діями державного виконавця порушуються його права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Так, з метою примусового виконання рішення суду державним виконавцем 22.12.2020 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63968369.

Відповідно до ч.2 ст. 48 Закону № 1404-VІІ стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Положеннями ст. 56 Закону № 1404-VІІ визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Так, 24.12.2020 р. державним виконавцем у відповідності до вимог ст. 56 Закону № 1404-VІІІ винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт в межах суми стягнення з врахуванням виконавчого збору на грошові кошти, що містяться на належних боржнику відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті боржником після винесення цієї постанови, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які, заборонено законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 19.05.2020 р. у справі № 905/361/19, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VІІІ повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VІІІ.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону № 1404-VІІІ).

Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати. З установлених судами обставин вбачається, що рахунок боржника, на кошти на якому виконавцем був накладений арешт, є поточним рахунком боржника, якій використовується для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника, у тому числі виплати заробітної плати. На цьому рахунку зараховуються та зберігаються кошти боржника, призначені не тільки для виплати заробітної плати. Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Разом з тим, згідно з правовою позицією, визначеною в постанові Верховного Суду від 03.02.2021 р. у справі № 756/1927/16-ц, кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови від 24.12.2020 р. накладено арешт на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий боржником у АТ КБ «ПриватБанк», на який надходить його заробітна плата, що зараховується роботодавцем, а саме ГУНП у м.Києві, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

Як вбачається зі змісту постанови про арешт коштів боржника, державний виконавець визначив банківським установам порядок її виконання, зазначивши про неможливість накладення арешту на коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які, заборонено законом. При цьому, АТ КБ «ПриватБанк», на яке нормами статті 52 Закону № 1404-VІІІ покладений обовьязок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку виконало. Зазначене свідчить про те, що банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Таким чином, приймаючи до уваги правові позиції, викладені Верховним Судом щодо вказаних правовідносин, судом встановлено, що відкритий боржником рахунок у АТ КБ «ПриватБанк», на який зараховується його заробітна палата, не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, при цьому кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо) та набули статусу вкладу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем Шевченківського РВДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ліщинським О.В. в установленому законом порядку з метою реального виконання рішення суду вчинено дії в рамках виконавчого провадження № 63968369 щодо накладення арешту на кошти боржника, зокрема 24.12.2020 р. винесено відповідну постанову, що жодним чином не суперечать вимогам закону, при цьому правові підстави для зняття арешту відсутні.

За таких обставин, оскільки під час вчинення дій у виконавчому провадженні № 63968369, які оскаржуються, державний виконавець Шевченківського РВДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ліщинський О.В. діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень, тому суд вважає, що з боку державного виконавця права чи свободи заявника вказаними діями порушені не були, у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні скарги на дії державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського районного відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ліщинський Олексій Валерійович, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС».

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: