Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

11 жовтня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Якимець О. І.,

за участю секретаря судових засідань Гайдай К. В.,

учасники справи:

позивача ОСОБА_1 - з`явився,

представник позивача ОСОБА_2 - з`явився,

відповідач ОСОБА_3 - не з`явився,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача суму позики у розмірі 3894,69 доларів США, з яких: 2900,00 доларів США - основна сума боргу; 59,11 доларів США - 3% річних; 719,20 доларів США - пеня за період з 28 грудня 2020 року по 02 вересня 2021 року та 187,38 доларів США інфляційних втрат за період січень 2021-серпень 2021 року; додаткових штрафних санкцій у сумі 29,00 доларів США.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14 жовтня 2020 року між сторонами укладено договір позики грошових коштів, у відповідності до якого позивач позичив відповідачу спірну суму. Відповідач у визначений строк грошові кошти не повернув та таким чином прострочив виконання зобов`язання, а тому просить стягнути спірні кошти. У відповідності до ст. 141 ЦПК України просить вирішити питання судових витрат.

Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов.

06 вересня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні сторона позивача підтримала позов повністю та просить такий задовольнити з підстав викладених у ньому.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи та враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, 14 жовтня 2020 року сторони уклали договір позики, предметом якого були грошові кошти у розмірі 2900,00 доларів США, що на момент укладення договору складає еквівалент у розмірі 82505,00 грн по офіційному курсу НБУ. Зазначені кошти відповідач зобов`язався повернути до 14 березня 2021 року (пункти 1.2, 2.1 договору). У матеріалах справи міститься також копія розписки, згідно якої ОСОБА_3 «… отримав від ОСОБА_1 2900,00 доларів США та зобов`язується їх повернути 14 березня 2021 року». Ця розписка є доповненням до укладеного договору 31.08.2019». Дані обставини встановлені з оглянутих у судовому засідання договору та розписки від 14 жовтня 2020 року.

У зв`язку із невиконання відповідачем зобов`язання за договором позики, між сторонами виникли спірні договірні правовідносини, які регулюються нормами ст. ст. 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і у порядку, встановленим законом.

Згідно з чинним законодавством, у разі отримання позики іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Таким чином, як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц.

Згідно розрахунку наданого позивачем та перевіреного судом вбачається, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики становить у розмірі 3894,69 доларів США, з яких: 2900,00 доларів США - основна сума боргу; 59,11 доларів США - 3% річних; 719,20 доларів США - пеня за період з 28 грудня 2020 року по 02 вересня 2021 року та 187,38 доларів США інфляційних втрат за період січень 2021-серпень 2021 року; додаткових штрафних санкцій у сумі 29,00 доларів США.

Цей розрахунок заборгованості приймається судом до уваги, оскільки доказів неправильного його нарахування відповідачем не подано.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання про те, що оскільки між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, які не виконані стороною відповідача, а тому у відповідності до умов договору та норм Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що заявлені у справі вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 2900,00 доларів США - основна сума боргу; 59,11 доларів США - 3% річних; 719,20 доларів США - пеня за період з 28 грудня 2020 року по 02 вересня 2021 року та 187,38 доларів США інфляційних втрат за період січень 2021-серпень 2021 року.

Щодо частини позовних вимог про стягнення додаткових штрафних санкцій, суд прийшов до наступного.

Відповідно до умов договору від 14 жовтня 2020 року позикодавець вправі застосувати додаткові штрафні санкції до позичальника у розмірі 1 % від загальної суми позики у випадку порушення останнім будь-якого з пунктів даного договору та/бо його невиконанням, а позичальник зобов`язаний їх сплатити у повному обсязі ( п. 5.4 договору).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час умовами договору також передбачена сплата додаткових штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15.

Відтак, суд приходить переконання, що оскільки у відповідності до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за оговором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, а відтак вимоги позивача в частині стягнення з відповідача додаткових штрафних санкцій у розмірі 29,00 дол. США задоволенню не підлягають, а тому у цій частині позовних вимоги необхідно відмовити.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1059,40 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1059,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 139, 141, 259, 265, 273, 280-284, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 14 жовтня 2020 року у розмірі 3894,69 доларів США, з яких: 2900,00 доларів США - основна сума боргу; 59,11 доларів США - 3% річних; 719,20 доларів США - пеня за період з 28 грудня 2020 року по 02 вересня 2021 року та 187,38 доларів США інфляційних втрат за період січень 2021 -серпень 2021 року.

У стягненні додаткових штрафних санкцій у сумі 29,00 доларів США - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1059,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складено 15 жовтня 2021 року.

Суддя О. І. Якимець