Справа № 347/375/21
Провадження № 2/347/303/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Лазорик Л.В.,

адвоката: Синишин П.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кутської селищної об`єднаної територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області, треті особи на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кутської селищної об`єднаної територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області, треті особи на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та пояснили, що 17.01.2016р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір позики, згідно якого позивачка передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 10 000 дол.США та вона зобов`язалася їх повернути у строк до січня 2017р. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення Косівського районного суду від 12.06.2020р. судом визнано дійсним правочин -договір позики від 17.01.2016р. та звернуто стягнення боргу померлої ОСОБА_5 в сумі 11180дол.США в межах боргового зобов`язання на належне останній на праві власності майно, а саме житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 . На даний час рішення суду не виконано та заборгованість за рахунок майна не погашена. Спадкоємці майна померлої відмовилися від прийняття спадщини та з часу відкриття спадщини пройшло більше року. Після смерті спадкодавця вимоги кредитора ОСОБА_1 не були задоволені, а тому наявні підстави для визнання спадщини відумерлою та визнання права власності на житловий будинок за позивачкою. Просять позов задоволити.

Представник Кутської селищної об`єднаної територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області Січкар Л.Д. в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що спадщина вже визнана відумерлою та житловий будинок по АДРЕСА_1 передано у власність Кутської селищної ради Косівського району. Також зазначила, що на даний час право власності на дане майно у встановленому законом порядку селищною радою не оформлено. Просить в позові відмовити.

Треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1,2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ч.1ст.178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Як встановлено в судовому засіданні правовідносини між сторонами виникли з приводу боргового зобов`язання, оформленого 17.01.2016р. договором позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Згідно рішення Косівського районного суду від 12.06.2020р. визнано дійсним правочин - договір позики від 17.01.2016р. за яким ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 надала в борг - позичила ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , кошти в сумі 11180 доларів США, що еквівалентно 311 698,40 грн. Також вирішено звернути стягнення боргу померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 в сумі 11180 дол.США, що еквівалентно 311 698,40 грн. в межах вказаного боргового зобов`язання на належне останній на праві власності майно, житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

До матеріалів справи долучено інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.02.2021р., згідно якого власником житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 .

Відповідно до копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 24.11.1995р. видно, що житловий будинок по АДРЕСА_1 дійсно належить на праві власності ОСОБА_5 .

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки виданої Кутською селищною радою Косівського району від 17.05.2019р. №156/02-24 стверджується, що ОСОБА_5 на день смерті перебувала на реєстраційному обліку в АДРЕСА_1 , де постійно проживала з 25.06.1985р. по день смерті. У даному житловому будинку на день смерті ОСОБА_5 були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 до нотаріальної контори звернулася її дочка ОСОБА_4 , яка пізніше 15.10.2019р. відкликала подану заяву, тобто відмовилася від спадкового майна.

Таким чином, наявними в матеріалах справи та дослідженими в процесі розгляду справи доказами стверджується, що законним власником житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 являється ОСОБА_5 . Жодних свідоцтв про право на спадщину за заповітом чи за законом на дане майно не видавалося та право власності на житловий будинок ніким не оформлялося.

Вказане свідчить про те, що рішення Косівського районного суду від 12.06.2020р., яким звернено стягнення на належне померлій ОСОБА_5 на праві власності майно, житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 підлягає виконанню, оскільки набрало законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалося.

Твердження представника Кутської селищної ради про те, що власником житлового будинку являється селищна рада не підтверджено жодними доказами, зокрема суду не представлено свідоцтво про право власності на дане майно. Єдиним документом, який визначає власника житлового будинку по АДРЕСА_1 є померла ОСОБА_5 .

Крім цього, суд звертає увагу на те, що відповідачем по справі №347/1259/18 була Кутська селищна рада, представник якої з рішенням суду погодився, оскільки його не оскаржував. Даним рішенням суду вирішено питання відносно вказаного житлового будинку та з 12.06.2020р. по даний час жодних заперечень з боку відповідача до суду не надходило.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, а також те, що спадкоємці майна померлої відмовилися від спадкового майна та після смерті спадкодавця вимоги кредитора ОСОБА_1 визначені рішенням суду не були задоволені, а тому є всі підстави для визнання права власності на спадкове майно -житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 і складається із житлового будинку загальною площею 174,9кв.м, житловою площею 80,9кв.м. за позивачкою ОСОБА_1 .

Що стосується визнання спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 відумерлою, то ця частина позову не підлягає задоволенню з тих підстав, що рішенням Косівського районного суду від 26.07.2021р. вказану спадщину вже визнано відумерлою.

В силу вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення тільки в частині визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного ст.ст.316-319, 321, 328, 355 ЦК України та керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_2 право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 і складається із житлового будинку загальною площею 174,9кв.м, житловою площею 80,9кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Крилюк М.І.