П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/6716/21

Провадження № 22-ц/4815/1226/21

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Ковальов І.М.

Час, дата і місце ухвалення рішення суду першої інстанції:

09 год. 11 хв. 18 червня 2021 року

(вступна і резолютивна частини)

в м. Рівне Рівненської області

Дата складення повного тексту рішення суду першої інстанції не зазначена

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 червня 2021 року в цивільній справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Арсен" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 червня 2021 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Арсен" (далі ОСББ "Арсен") заборгованість в розмірі 5 886 грн. 11 коп. та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2 270 грн.

04 червня 2021 року від позивача надійшло клопотання про стягнення судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 4 000 грн.

08 червня 2021 року відповідачем до місцевого суду було подано клопотання про зменшення розміру судових витрат і витрат на правничу допомогу, де вона просила зменшити розмір зазначених витрат до 588 грн. 60 коп.

Додатковим рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 червня 2021 року заяву позивача задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ "Арсен" понесені судові витрати по справі, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн.

На додаткове рішення суду відповідачем подано апеляційну скаргу, де покликався на його незаконність і необґрунтованість. На обґрунтування наявності допущених судом помилок зазначалось, що відповідач має ІІ групу інвалідності, тому стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн., що становить 34% від ціни позову, не відповідають принципу справедливості та є завищеними. Також зазначала, що вона не погодилась з основним рішенням та оскаржила його в апеляційному порядку, а відтак у разі скасування основного рішення додаткове рішення теж підлягає скасуванню.

З наведених спонукань просила додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким залишити без задоволення заяву ОСББ "Арсен".

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач, вважаючи доводи відповідача безпідставними та необґрунтованими, просив додаткове рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Стверджувалося, що суд попередньої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку з дотриманням норм матеріального та процесуального права при розгляді спору. Зазначали, що доводи апеляційної скарги по суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Матеріалами справи з`ясовано, що квітні 2021 року в суд звернулося ОСББ "Арсен" з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Ціна позову становила 5 886 грн. 11 коп.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 червня 2021 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ заборгованість в розмірі 5 886 грн. 11 коп. та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2 270 грн.

В подальшому, 04 червня 2021 року, до суду, що ухвалював рішення, надійшло клопотання позивача про стягнення судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 4 000 грн., а 08 червня 2021 року - зустрічне клопотання відповідача про зменшення розміру таких витрат до 588 грн. 60 коп.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні процесуального питання до застосування підлягають норми права, на яких наполягав позивач, суд першої інстанції правильно визначив розмір правничої допомоги у 2 000 гривен.

Так, право на професійну правничу допомогу гарантоване ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 та від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинуачення тощо.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Склад та розміри витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу та входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування даних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Саме такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у Рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна та інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Відповідно до ст.ст. 1, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги це домовленість за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичі витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги.

19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято додаткову постанову у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), де зазначено таке.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1.) їх дійсність; 2.) необхідність; 3.) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми парва до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Отже, враховуючи складність справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення цієї справи для позивача, колегія суддів вважає обґрунтованими, співмірними та підтвердженими належними доказами понесені позивачем витрати на правничу допомогу та погоджується з місцевим судом про необхідність покладення на відповідача обов`язку їх компенсувати у розмірі 2 000 гривень.

Апеляційний суд бере до уваги, що процесуальне питання виникло внаслідок невиконання відповідачем своїх обов`язків по оплаті взятих на себе зобов`язань, що змусило позивача звертатись до суду з позовом про стягнення заборгованості, а, як наслідок, і стягнення витрат на правничу допомогу.

При цьому, враховуючи категорію справи, яка є справою незначної складностї, колегія суддів погоджується із судом попередньої інстанції, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу не є співмірною із складністю справи та іншими істотними обставинами, а тому розмір судових витрат у 4000 грн. в даному випадку є необґрунтованим та явно завищеним.

Зважаючи на викладене та беручи до уваги наявність інвалідності ІІ групи у відповідача, встановлено обґрунтованість підстав для відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 2000 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться лише до незгоди з рішенням суду попередньої інстанції, прийнятого за результатами розгляду позовної заяви, а тому відхиляються.

Підставою для залишення оскаржуваного додаткового рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 червня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В. Боймиструк

Н.М. Ковальчук