Провадження № 6/638/562/21
УХВАЛА

іменем України

25 жовтня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої Штих Т. В.

за участю секретарки Овчаренко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловою площею, встановлення порушеного права на вселення,-

встановив:

Позивач звернувся до суду із заявою про зміну стягувача у виконавчому листі, в обгрунтування якої зазначив, що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/15239/14-ц не виконується через смерть позивача ОСОБА_2 , а тому її спадкоємець ОСОБА_1 за результатом прийняття спадщини отримала права стягувача у виконавчому листі, однак не може реалізувати свої права, оскільки зміна сторони у виконавчому листі здійснюється на підставі рішення суду.

Заявник в судове засідання не з`явився, представник якої адвокат Міліруд Є.О. подав до суду клопотання про слухання справи за його відсутністю, заяву просив задовольнити.

Суд, оцінивши доводи викладені в заяві та, перевіривши їх матеріалами справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

06 листопада 2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова за результатом розгляду цивільної справи № 638/15239/14-ц позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловою площею та вселення задоволено. Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , яким виділено в користування ОСОБА_2 кімнату літ. 5 - площею 8,7 кв.м., ОСОБА_3 кімнату літ.2 - площею 19,8 кв. м. Решту приміщень загального користування: кухню літ. 6, ванну кімнату літ. 7, вбиральню літ. 8, коридор літ. 1 та балкон залишено в спільному користуванні. Крім того, зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у здійсненні права користування квартирою та вселити її в квартиру АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили 08.12.2014 р.

На виконання рішення суду 30.09.2015 р. видано виконавчий лист, оригінал якого разом із заявою про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2015 р. був поданий до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, однак виконавче провадження відкрите не було.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкова Харківського міського управління юстиції від 22.02.2016 р. Спадщину після смерті доньки прийняла мати ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуменною Л.П. від 18.08.2016 р.

Положеннями ст. 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, про що наголошено у ч. 5 цієї ж статті.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом, про що наголошено у ч. 2 даної статті.

В свою чергу за змістом ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Виходячи із змісту вказаних вище норм у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Так, частиною п`ятою статті 442 ЦПК України передбачено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» (Ноrnsbу V. Gгеесе) від 19 березня 1997 року, зазначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 569/1799/19 від 27.01.2021 р. сформував наступну правову позицію, що процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи, яка була в процесі стороною або третьою особою, до іншої особи у зв`язку з переходом до неї суб`єктивних матеріальних прав. Можливість процесуального правонаступництва визначається можливістю правонаступництва в матеріальному праві. При цьому в матеріальному праві виділяють універсальне та сингулярне правонаступництво. Універсальне правонаступництво має місце в тих випадках, коли перехід прав та обов`язків однієї юридичної особи до іншої відбувається в результаті реорганізації, а поміж фізичними особами - в порядку спадкування. Сингулярне правонаступництво має місце, коли сторона перепоступається правом вимоги, чи здійснює переведення боргу, або приймає борг іншої особи на себе. Розподіл матеріального правонаступництва на універсальне та сингулярне пов`язаний з об`єктом прав та обов`язків, що переходять до правонаступника. І хоча матеріальне правонаступництво може бути універсальним чи сингулярним, процесуальне правонаступництво, хоча і є необхідним наслідком правонаступництва в матеріальному праві, завжди універсальне: в рамках процесу правонаступник в усіх випадках цілком замінює правопопередника і користується комплексом процесуальних прав та обов`язків сторони чи третьої особи. Процесуальне правонаступництво настає після оформлення матеріального правонаступництва. Правонаступник повинен пред`явити до суду докази, які підтверджували б правонаступництво в матеріальному праві (свідоцтво про право власності, документ про реорганізацію юридичної особи, переуступний напис), а суд виносить ухвалу про те, що правонаступник замінив у спірних правовідносинах сторону, що вибула. Отже, підставою для виникнення процесуального правонаступництва є матеріальне правонаступництво або інша заміна осіб у матеріальних правовідносинах. Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу (частина перша статті 442 ЦПК України).

Таким чином, наслідком смерті доньки 16.02.2016 р. заявник ОСОБА_1 набула статусу процесуального правонаступництва, у неї відсутні будь-які обмеження у набутті прав стягувача за виконавчим листом згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова суду по справі № 638/15239/14-ц, а тому заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 55,57, 442 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Замінити сторону стягувача у виконавчому листі за рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.11.2014 р. по справі № 638/15239/14-ц про визначення порядку користування житловою площею, встановлення порушеного права та вселення, зазначивши стягувачем ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_2 ).

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвалу повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 25 жовтня 2021 року.

Головуючий: