Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкар В.П.

представника позивача адвоката Микульця Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 22.05.2004 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. У шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11.09.2019 року у справі № 308/5497/18 шлюб між ними розірвано, визначено місце проживання дитини за місцем проживання її матері та призначено стягнення з нього аліментів на доньку у твердій грошовій в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 21.05.2018 року і до досягнення нею повноліття. На час ухвалення рішення він офіційно не працював, займався тимчасовими заробітками, а дитині допомагав самостійно, купував речі, давав відповідачці кошти на утримання дитини, виплачував по мірі можливості аліменти, що продовжував би робити і далі. Однак, нещодавно на його адресу прийшов лист з Ужгородського МВ ДВС про значну заборгованість перед відповідачкою по сплаті аліментів. При цьому колишня дружина знає про його стан здоров`я, який значно погіршився за останній рік, а заробити на даний скрутний час сезонними підробітками дуже важко. Тим більше, що значна частина коштів іде на його лікування. 10.12.2020 року йому поставлено діагноз: криптогенна епілепсія із складними парціальними та вторинно генералізованими нападами. Рекомендують призначити інвалідність. З огляду на погіршення стану його здоров»»я погіршився і його матеріальний стан, тому він вирішив звернутися до суду з даною позовною вимогою. Тим паче, що він додатково самостійно допомагає своїй дитини, коли чим може.

Зазначає, що відповідно до ст.. 180 СК України обов`язок по утриманню дитини лежить як на батькові так і на матері, а при стягненні з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. та при додаткових витратах виходить, що він самостійно забезпечує доньку, що суперечить обов`язку обох батьків утримувати свою дитину.

А тому просить змінити (зменшити) розмір аліментів, які стягуються з нього, на підставі виконавчого листа по справі № 308/5497/18 на користь матері дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2500,00 грн. щомісячно на 1400,00 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні, яке відбулося 27.09.2021 року, позивач та представник позивача позов підтримали з підстав, наведених у позовній заяві. Просили позов задовольнити та зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача, на підставі виконавчого листа по справі № 308/5497/18 на користь матері дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2500,00 грн. щомісячно на 1400,00 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Представник відповідача у судовому засіданні, яке відбулося 27.09.2021 року, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з п. 2 - п.4 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоду довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства..

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено згідно матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 22.05.2004 року перебували у шлюбі, у якому у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_3 .

Відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.09.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, визначено місце проживання їх спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір"ю ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з 21.05.2018 року і до досягнення нею повноліття.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов.

З аналізу цих правових норм убачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

При ухваленні 11.09.2019 року свого рішення про стягнення аліментів суд, на підставі досліджених обставин справи та наданих доказів, дійшов висновку що розмір аліментів у сумі 2500,00 грн. щомісячно буде відповідати принципам розумності та справедливості та є необхідним для забезпечення права на належний рівень життя неповнолітньої доньки відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідний для її фізичного, розумового, морального і соціального розвитку.

При цьому суд в ході розгляду справи про стягнення аліментів здійснював оцінку заперечень позивача щодо розміру аліментів, з причин відсутності постійного місця роботи та необхідності стягнення з нього аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та враховував інші обставини, зокрема , що відповдач бажає створити нову сім"ю із жінкою яка є вагітною.

Відповідач не оскаржував вказане рішення.

Суд враховує, що на момент ухвалення рішення суду від 11.09.2019 року у справі № 308/5497/18 позивач мав проблеми зі здоров`ям, оскільки як вбачається з долученої консультації невропатолога-епілептолога ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , хворіє з 2005 року, коли у нього вперше виник судомний напад. Однак, у відзиві на позовну заяву про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів не зазначав неможливість працевлаштування через хворобу.

У той же час, як убачається з довідки державного виконавця Ужгородського МВ ДВС від 30.11.2020 року № 8-60453262/20, в період з травня 2018 року по вересень 2019 року не сплатив жодної копійки аліментів на утримання неповнолітньої доньки.

Посилання відповідача про відсутність реквізитів для сплати аліментів не можуть бути взяті судом до уваги, з огляду на наявність виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів, у межах такого відповідач мав можливість отримати необхідні дані для сплати аліментів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Системний аналіз вище наведених норм матеріального і процесуального права свідчить про те, що (виходячи з предмета даного спору, а саме зменшення розміру аліментів) саме на позивача покладається обов`язок доказування фактів про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника аліментів (позивача по справі) або їх одержувача (відповідачки).

При прийнятті рішення суд враховує правову позицію Верховного суду з аналогічного питання висловлену зокрема у своїй постанові від 11.04.2018 року справа №523/1973/16, постанові від 21.11.2018 року справа №465/5399/16 де суд дійшов висновку , що погіршення стану здоров"я та встановлена інвалідність не можуть слугувати беззаперечними обставинами, що згідно ст.192 СК України належить приймати як підставу для зменшення розміру аліментів.

Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України.

Так, належних та допустимих доказів того, що із моменту постановлення судового рішення суттєво змінився матеріальний стан позивача або погіршився стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано.

Позивач лише надав докази зміни сімейного стану , а саме укладення шлюбу 28.12.2019 року з громадянкою ОСОБА_4 . Разом із тим, про наявність дітей у новому шлюбі не зазначає.

Надана позивачем довідка про встановлення ОСОБА_1 з 06.09.2021 року другої групи інвалідності загального захворювання на строк до 01.10.2023 року не доводить беззаперечно погіршення його матеріального стану та неспроможність отримання доходів і працевлаштування.

Підстави та докази, надані позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, на думку суду мають правове значення при визначенні розміру аліментів уперше, а не у випадку зміни цього розміру відповідно до статті 192 СК України.

При цьому суд враховує, що відповідач є молодим за віком, працездатним чоловіком, інших осіб на утриманні, крім неповнолітньої доньки, не має.

А тому враховуючи вищенаведене, а також право дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку, суд приходить до переконання, що позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 180-182, 192 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 258, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А.Придачук