Справа № 484/2499/17
Провадження № 2/484/6/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Мельничука О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Голубкової Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна -

В С Т А Н О В И В:

09.11.2016 р. адвокат Вялова І.М. звернулась до суду в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з червня 2002 р. по 29 грудня 2007 та поділ спільного майна, а саме автомобіля ВАЗ 21101, 2007 р. випуску, державний номер НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_6 .

В обґрунтування позову адвокат Вялова І.М. зазначила, що з червня місяця 2002 року по червень 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 проживали однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу по АДРЕСА_1 . З червня місяця 2007 року по 29 грудня 2007 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 проживали однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу по АДРЕСА_2 . 29 грудня 2007 року ОСОБА_2 з ОСОБА_6 офіційно зареєстрували свої шлюбні відносини у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 664. В період з червня 2002 року по грудень 2007 року бюджет у них був спільним, вони вели спільне господарство, разом ходили в гості, святкували дні їхнього народження та дні народження їх рідних та близьких, як зі сторони ОСОБА_2 , так і зі сторони ОСОБА_6 , разом їздили на відпочинок, всі знайомі та рідні знали, що вони чоловік та жінка. Спільних дітей у ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не було, однак вони спільно виховували сина ОСОБА_6 від його попереднього шлюбу. За час спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в період з червня 2002 року по грудень 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 за їхні спільні кошти (кошти сімейного бюджету) придбали автомобіль ВАЗ 21101, 2007 р. випуску, державний номер НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 , який зареєстрували на ім`я ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина на спірний автомобіль. Спадкоємцями на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_6 є позивачка та відповідачі по справі. На даний час виникла необхідність щодо поділу спільного майна в судовому порядку (виділу ОСОБА_2 Ѕ частки майна в спільному майні подружжя), для чого ОСОБА_2 необхідно встановити факт її проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з покійним ОСОБА_6 .

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали, посилаюсь на те, що спірний автомобіль був придбаний ОСОБА_6 за кошти, які були ним отримані в борг та які він повертав за рахунок отриманих від батька коштів, та просили закрити провадження по справі в зв`язку з тим, що вже існує рішення між тими ж сторонами, з того ж предмету та з тих самих підстав.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав заяву в якій позовні вимоги не визнав та просив слухати справу в його відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , в судовому засіданні визнали факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_6 з червня місяця 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , по АДРЕСА_2 .

Суд, заслухавши сторін та їх представників, дослідивши та оцінивши докази по справі, в тому числі показання свідків та письмові докази, дійшов до наступних висновків. З червня місяця 2007 року по 29 грудня 2007 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 проживали однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу по АДРЕСА_2 . 29 грудня 2007 року ОСОБА_2 з ОСОБА_6 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 664.

13.12.2007 року між ОСОБА_6 та Кіровоградською ОД АТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір №014-09.5-81185, для придбання транспортного засобу марки ВАЗ 21101 2007 року випуску, шасі (кузов) № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип легковий седан-В, зареєстрованого в МРЕВ ДАІ м. Кіровоград 12.12.2007 року. Вказаний автомобіль був переданий в заставу Кіровоградській ОД АТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно договору застави. Заставодавцем за даним договором являвся ОСОБА_6 .

В період шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в повному обсязі сплатити суму кредиту отриману на придбання спірного автомобіля, що підтверджується листом банку, наданим на ухвалу суду та квитанціями, наданими відповідачами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина на спірний автомобіль. Спадкоємцями на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_6 є позивачка та відповідачі по справі. Крім того, позивачка як дружина, має право на виділ її частки у спільному майні подружжя. Також ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_7 про витребування спірного автомобіля, але 10.05.2012 р. позов був залишено без розгляду.

13.02.2017 року позивачка звернулась до Другої первомайської нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав на спірний автомобіль та отримання свідоцтва про право на частку у спільному майні, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва та роз`яснено право на звернення до суду за захистом своїх прав. 26.05.2017 р. ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, а саме на частину житлового будинку АДРЕСА_3 . Після чого позивачка звернулась до суду з даним позовом, а тому говорити про сплин строку позовної давності в даному випадку не можливо.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при поділі майна враховують також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, як це визначено частиною четвертою статті 65 СК України. Таким чином, при розподілі майна подружжя між подружжям буде поділено не тільки майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а і борги подружжя (кредити і т. д.) та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки спірний автомобіль придбано в кредит до укладення шлюбу, однак виплата кредиту була здійснена за спільні кошти ОСОБА_6 та ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі, що повністю підтверджується довідкою банку та наданими відповідачами чеками про сплату кредиту, під час перебування в шлюбі, то спірний автомобіль ВАЗ 21101, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , є об`єктом права сумісної власності подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_2 так як кошти, сплачені подружжям в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в період знаходження у шлюбі.

Відповідно до ст. 57 ч.1 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Посилання відповідачів на ту обставину, що автомобіль ВАЗ 21101, 2007 р. випуску, державний номер НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 , був особистою власністю ОСОБА_6 , так як він куплений за кошти, які надав йому батько ОСОБА_3 , який в свою чергу взяв їх в борг, а не із спільного сумісного бюджету з позивачем , не може бути прийняте до уваги, так як на думку суду, відповідач ОСОБА_3 , зіславшись на свідка ОСОБА_8 , що він брав кошти в борг, не навів і не надав доказів того, що саме за ці кошти був придбаний спірний автомобіль, що ці кошти не були витрачені на будь-які інші потреби, сам ОСОБА_3 вимог до сторін по справі про стягнення боргу не заявляв, даних про те, що борг ОСОБА_6 повернуто особисто, суду не надано, а відтак суд вважає, що відповідачі не надали належних та достовірних доказів того, що автомобіль ВАЗ 21101, 2007 р. випуску, державний номер НОМЕР_1 , належав ОСОБА_6 на праві особистої власності, оскільки придбання автомобіля в період шлюбу за кошти, які отримані в борг, не є в розумінні ст. 57 СК України підставою для визнання майна особистою приватною власністю. Більш того, для купівлі спірного автомобіля ОСОБА_6 уклав кредитний договір з банком, в погашення якого уклав з банком договір застави того ж автомобіля, в зв"язку з чим суд не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_8 , вважаючи його зацікавленим в результаті розгляду даної справи.

Отже, суд дійшов висновку, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, в частині встановлення факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_6 однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з червня 2007 року по 29.12.2007 року та визнання за ОСОБА_2 , права власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21101, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 , в порядку поділу майна подружжя .

Позовні вимоги позивачки в частині встановлення факту проживання з червня 2002 року по червень 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу не знайшли свого підтвердження в судому засіданні, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,12,81,89,258-259,263-265,268,352-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_6 однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з червня 2007 року по 29.12.2007 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21101, 2007 року виготовлення, державний номер НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 , в порядку поділу майна подружжя.

В решті позовних вимог - відмовити.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідачка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення виготовлено 16.10.2021 р.

Суддя О.В.Мельничук