_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/8241/21
Провадження № 2/947/2238/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Васильків Олени Василівни,

секретаря судового засідання - Бродецької Тетяни Вікторівни,

за участі позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба" (, місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 140 А) про визнання протиправним та часткове скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

16.03.2021 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати пункт 1.3. наказу від 17.02.2020 року №116-н "Про внесення змін до штатного розпису КП "МПРС" в частині виведення зі штатного розпису КП "МПРС" юридичної служби, яка підпорядкована директору, у складі начальник служби - 1 штатна посада, провідний юрисконсульт - 2 штатні посади, сектор претензійно-позовної роботи у складі: завідувач сектору - 1 штатна посада; юрисконсульт - 1 штатна посада.

Ухвалою суду від 22.03.2021 року провадження у справі відкрито та призначено цивільну справу до судового засідання для розгляду справи по суті з повідомленням сторін на 09.04.2021 року на 12-00 годин.

06.04.2021 року від позивача ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

16.04.2021 року від КП "МПРС" надійшов відзив на позовну заяву.

05.05.2021 року позивачем ОСОБА_3 до суду подано заяву про зміну (часткову) предмету позову.

14.05.2021 року позивачем ОСОБА_1 до суду подано відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 08.06.2021 року заяву ОСОБА_1 про зміну (часткову) предмету позову від 05.05.2021 року, - залишено без розгляду.

В ході розгляду справи судом також розглянуті клопотання сторін щодо витребування доказів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, підтримав наданий до суду відзив та просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В позовних вимогах позивач ОСОБА_1 посилається на те, що вона з 05.05.2016 року по 25.01.2021 року працювала в КП «МПРС» на посаді начальника юридичної служби. 25.01.2021 року позивача було звільнено за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою вказано наказ від 17.02.2020 року №116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС». Вказаний наказ позивач ОСОБА_1 вважає незаконним та таким, що виданий відповідачем без достатніх причин та необхідної вимушеності у скороченні штату, із порушенням правил вивільнення працівників за скороченням штату, а відтак є таким, що порушує конституційне право працівника на працю. Позивач вказує, що у порушення законодавства, Статуту підприємства та Колективного договору, укладеного 22.07.2016 року між адміністрацію КП «МПРС» та трудовим колективом на 2016-2019 роки, питання про скорочення чисельності або штату працівників не узгоджено з профспілковими організаціями, які діють на підприємстві. Застосований у Наказі термін «виведення зі штатного розпису» не є правовим терміном та не є юридичним фактом, з яким закон пов`язує припинення трудових правовідносин за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Наказом фіктивно виведено із штатного розпису Юридичну службу, оскільки відразу наказом від 30.04.2020 року №280-н «Про затвердження і введення в дію організаційної структури та штатного розпису КП «МПРС» був введений до штатного розпису відділ правового забезпечення із збереженням функціоналу Юридичної служби. Відсутній прямо пропорційний фінансовий зв`язок між «пріоритетним напрямком використання коштів підприємства на виконання міжнародних зобов`язань України» та виведенням із штатного розпису всього складу Юридичної служби, оскільки в порівнянні фінансового плану КП «МПРС» на 2020 рік від 04.07.2019 року та фінансового плану КП «МПРС» на 2020 рік із змінами від 21.05.2020 року після звільнення працівників за Наказом перерозподіл скорочених витрат за рахунок звільнених працівників на збільшення пріоритетних напрямів, якими є капітальні інвестиції, відсутній. Лист Державної служби морського та річкового транспорту України від 10.01.2020 року №207/07/15-20 не визначає безпосереднє скорочення витрат фонду оплати праці, а тому «скорочення невиробничих, адміністративних та інших витрат» могли бути проведені за рахунок інших статей витрат, які б не мали суттєвого впливу на стан функціонування підприємства та виключили би незаконні звільнення працівників.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача КП «МПРС» посилається на те, що обраний ОСОБА_1 спосіб захисту не є належним, а належним способом захисту трудового права позивачки є оскарження саме наказу про її звільнення, яким вона скористалась в іншому провадженні (справа №947/6035/21). Доводи ОСОБА_1 , якими позивач обґрунтовує неправомірність оскаржуваного наказу, представник відповідача вважає хибними, безпідставними та такими, що ґрунтуються на припущеннях.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом досліджено Наказ №116-н від 17.02.2020 року, виданий директором казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» Державної служби Морського та річкового транспорту України ОСОБА_4 , на виконання листа Державної служби морського і річкового транспорту України від 10.01.2020 року №207/07/15-20 щодо пріоритетних напрямків використання коштів підприємств на виконання міжнародних зобов`язань України, скорочення невиробничих, адміністративних та інших витрат з 17.04.2020 року виводяться зі штатного розпису КП «МПРС» 37 штатних одиниць, серед яких п. 1.3 Юридичну службу, яка підпорядкована директору, у складі:

- Начальник служби, в кількості однієї штатної одиниці, з посадовим окладом 29437,00 грн.;

- Провідний юрисконсульт, в кількості двох штатних одиниць, з посадовим окладом 16176,00 грн.;

Сектор претензійно-позовної роботи, у складі:

- Завідувач сектору в кількості однієї штатної одиниці, з посадовим окладом 16869,00 грн.;

- Юрисконсульт в кількості однієї штатної одиниці, з посадовим окладом 11687,00 грн. /т.1 а.с.14-16/

Наказом №280-н від 30.04.2020 року «Про затвердження і введення в дію організаційної структури та штатного розпису КП «МПРС» за підписом директора ОСОБА_4 на виконання Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», листа Державної служби морського та річкового транспорту України від 10.01.2020 року №207/07/15-20 щодо пріоритетних напрямків використання коштів підприємства на виконання міжнародних зобов`язань України, скорочення невиробничих затверджено і введено в дію з 01.05.2020 року організаційну структуру та штатний розпис КП «МПРС» /т.1 а.с.46/.

Наказом КП «МПРС» від 23.11.2020 року №739-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » за підписом Т.в.о. директора Р.М. Мікрух скасовано наказ КП «МПРС» від 17.02.2020 року №107-к «Про звільнення» із змінами, внесеними наказом КП «МПРС» від 17.02.2020 року №110-к «Про внесення змін до наказу КП «МПРС» від 17.02.2020 року №107-к «Про звільнення». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника юридичної служби. Підстава: Рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2020 року по справі №947/4648/20 /т.1 а.с.18/.

Наказом КП «МПРС» від 25.01.2021 року №20-к «Про звільнення» за підписом директора В.О. Сударева ОСОБА_1 , начальника юридичної служби, звільнено із займаної посади 25.01.2021 року, у зв`язку із скороченням штату працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою вказані: Наказ КП «МПРС» від 17.02.2020 №116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС» та Попередження ОСОБА_1 від 23.11.2020 року /т.1 а.с.17/.

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Згідно зі ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з ст.51КЗпП України, однією з гарантій забезпечення права громадян на працю, серед інших є правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору, серед інших, є його розірвання з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з ч.2 ст.40 КЗпП України, встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України регламентовано, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 . Наказом КП «МПРС» від 25.01.2021 року №20-к «Про звільнення» за підписом директора ОСОБА_5 була звільнена із займаної посади 25.01.2021 року, у зв`язку із скороченням штату працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Підставою звільнення зазначені Наказ КП «МПРС» від 17.02.2020 №116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС» та Попередження ОСОБА_1 від 23.11.2020 року.

Предметом позову ОСОБА_1 в даній справі є визнання недійсним п. 1.3. Наказу КП «МПРС» від 17.02.2020 №116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС». При цьому з тексту позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує вищевказану частину зазначеного наказу саме в зв`язку з порушенням відповідачем її трудових прав, яке позивач вбачає у прийнятті наказу №116-н від 17.02.2020 року, який в подальшому став підставою для звільнення ОСОБА_1 . Тобто, з матеріалів справи вбачається, що позивач не згодна з обставинами свого звільнення 25.01.2021 року.

З приводу оскарження позивачем наказу №116-н від 17.02.2020 року суд зазначає наступне.

Частиною третьою статті 64 ГК України визначено, що підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Таким чином, прийняття рішення про внесення змін до штатного розпису є компетенцією відповідача та є складовою права на управління діяльністю підприємством.

Суд не вирішує питання щодо доцільності змін в організації виробництва і праці та скорочення штату працівників, так як вирішення вказаних питань належить до виключної компетенції роботодавця (власника або уповноваженого ним органу).

Така правова позиція щодо застосування норм матеріального права в тотожних правовідносинах викладена в Постанові КЦС ВС від 08.04.2020 у справі № 756/10727/16, постанові КЦС ВС від 07.08.2019 у справі № 367/3870/16-ц.

Оскаржуючи підстави, законність, передумови та правильність прийняття наказу КП «МПРС» від 17.02.2020 № 116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС» в даній справі, ОСОБА_1 обрала неналежний спосіб захисту своїх трудових прав, тобто такий спосіб, що не відповідає змісту порушеного права та не забезпечує реальне поновлення прав у випадку задоволення позову.

Суд зазначає, що КЗпП України визначає механізм захисту трудових прав працівників, що включає в себе, зокрема, право на працю, та визначає способи захисту прав працівників. Так, КЗпП України визначає можливість працівника оскарження наказу про його звільнення.

З матеріалів справи вбачається, що правомірність звільнення ОСОБА_1 з посади є предметом розгляду іншої справи (№947/6035/21, провадження судді Маломуж А.І.), в межах вирішення якої судом має бути з`ясовано питання дотримання визначеної законом процедури звільнення працівника та обрано засіб правового захисту у разі установлення порушеного права чи інтересу позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням обрання позивачем неналежного способу захисту, який не може забезпечити реальне поновлення трудових прав позивача, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 10, 11, 15, 40, 42, 43 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба" (, місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 140 А) про визнання протиправним та часткове скасування наказу, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складено 21.10.2021 року.

Суддя Васильків О.В.