Справа № 456/527/20
Провадження № 2/456/49/2021
РІШЕННЯ

іменем України

29 вересня 2021 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Яніва Н. М. ,

з участю секретаря Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють у свої інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування Стрийської міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить ухвалити рішення, яким усунути йому перешкоди у користуванні жилим приміщенням шляхом вселення його у квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що він починаючи з 1987 р. був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі, крім нього проживали його мати ОСОБА_5 , яка була основним квартиронаймачем, брат ОСОБА_6 та брат ОСОБА_2 , який є відповідачем по справі. Тимчасово, на прохання матері, у зв`язку з оформленням житлової субсидії він був виписаний з спірної квартири та зареєстрований у брата ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , однак продовжував проживати у квартирі. Після смерті матері відпала необхідність у субсидії, тому він 13.03.2019 знову ж приписався у квартирі АДРЕСА_3 . Його брат ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3 після одруження також проживали у спірній квартирі та між ними часто виникали конфлікти.

В подальшому він дізнався, що за скаргою ОСОБА_3 керівником ЦНАП ВК Стрийської міської ради Львівської області було прийнято рішення про скасування реєстрації його місця проживання у спірній квартирі. Скориставшись тими обставинами, що його реєстрація у квартирі скасована, відповідачі без його відома, 18.09.2019 приватизували спірну квартиру на ім`я їхньої малолітньої доньки ОСОБА_4 ..

Відповідачі без попередження змінили вхідні двері разом з замками, у результаті чого він не зміг потрапити до квартири, а тому звертався у правоохоронні органи з відповідною заявою.

У зв`язку з тим, що він на законних підставах був вселений у житлове приміщення як член сім`ї наймача та на даний час не користується таким з поважних причин, а саме тому, що відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні квартирою, при цьому вимоги про його виселення не заявлять, тому він вважає, що його право на користування спірним житловим приміщенням порушено, через що вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що проживав у спірній квартирі з моменту її отримання його матір`ю у 1982р.. Іншого місця проживання він не має та у квартирі знаходяться всі його речі. Однак у добровільному порядку брат не впускає його у житло. Також зазначив, що рішенням Стрийського міськрайонного суду було визнано противним та скасовано рішення керівника Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області від 02.05.2019 про скасування його місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача адвокат Олексишин І.Б. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд такі задоволити.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які також діють у інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 ,- адвокат Мундяк М.М. в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, просив суд відмовити у їх задоволені. Вказав, що позивач ОСОБА_1 11.11.2011 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що стверджується відміткою у паспорті. Тобто позивач, не зареєстрований та не проживав у спірному житлі, за адресою: АДРЕСА_1 понад 12 років, там відсутні його особисті речі, на даний час змінився правовий статус даної квартири, оскільки після приватизації власником даного житла являється малолітня донька відповідачів ОСОБА_4 .. У даній квартирі мають зареєстроване місце проживання власник квартири малолітня ОСОБА_4 та її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а позивач ОСОБА_1 до даної квартири жодного відношення не має.

Уповноважений представник третьої особи орган опіки та піклування Стрийської міської ради у судове засідання не з`явився, подала заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування Стрийської міської ради.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, за правилом ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Судом встановлено, що у відповідності до договору найму житлового приміщення у будинках місцевих рад народних депутатів державних підприємств установ, кооперативних і громадських організацій Української РСР укладеного між управлінням будинками Склозаводу Стрийського району та ОСОБА_7 01.03.1987, наймачеві на підставі ордеру № 0437 С-В від 20.05.1982 було надано у користування житлове приміщення, а саме 3-х кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

У вищевказаній квартирі окрім наймача ОСОБА_7 проживали її сини ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 ..

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області мати позивача та відповідача ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 182330964 від 25.09.2019 судом встановлено, що право власності на квартиру у АДРЕСА_1 зареєстровано починаючи з 18.09.2019 за ОСОБА_4 ..

У відповідності до довідки КП «Управляюча компанія» «Мрія» вбачається, що у квартирі АДРЕСА_3 згідно ордера №0437 від 20.05.1982 р. були зареєстровані: основний наймач ОСОБА_7 , 1947 р (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), син ОСОБА_6 , 1987 р.н. (зареєстрований з 20.06.1982 р. по 12.08.2003 р.), син ОСОБА_2 , 1973 р.н. (зареєстрований з 10.06.1982 р по 17.12.2002 р.), син ОСОБА_1 , 1975 рн..(зареєстрований з 10.06.1982 р. по 11.10.2011р.) ОСОБА_2 був повторно зареєстрований за даною адресою 08.07.2003.

Судом встановлено, що у відповідності до паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 від 25.04.1996 позивач ОСОБА_1 повторно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 13.03.2019.

Тобто беззаперечно доведено, що позивач ОСОБА_1 у свій час набув у встановленому законом порядку право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_3 , оскільки був вселений у дану квартиру та зареєстрований у ній по місцю реєстрації своєї матері, як член сім`ї наймача даного житлового приміщення.

Даний факт стверджується зокрема й показами свідків.

Так свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що доводиться рідним братом позивачу та відповідачу по справі. Ствердив, що спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 отримала їхня мати ОСОБА_7 у 1982 р. і з того часу вони були там зареєстровані та проживали. Після одруження він перейшов проживати окремо. У 2010 р. перейшов проживати окремо і його брат ОСОБА_8 , хоча залишився зареєстрованим у цій квартирі. У квартирі залишились проживати мама та брат ОСОБА_9 , позивач по справі. Саме ОСОБА_9 доглядав матір до її смерті у 2018р.. Після смерті матері брат ОСОБА_8 з сім`єю перейшов проживати у спірну квартиру, поміняв двері у квартирі, виписав їх з братом з квартири та переоформив право власності на квартиру на свою доньку. На даний момент часу ОСОБА_9 не має іншого житла для проживання.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що проживає у АДРЕСА_4 . Ствердила, що у квартирі АДРЕСА_5 , яка знаходиться по сусідству, до смерті матері позивача, ОСОБА_7 , проживав тільки син ОСОБА_1 (позивач).

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 вказала, що проживає по сусідству з сторонами по справі, а саме у квартирі АДРЕСА_6 . Ствердила, що у квартирі по АДРЕСА_1 проживала матір та троє синів, а також бабуся. Коли хлопці виросли, то до смерті матері у вказаній квартирі постійно проживав ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 час від часу приходив до вказаної квартири. Зараз у вказаній квартирі ніхто не проживає. Двері у квартирі поміняв ОСОБА_8 6 місяців тому і з того часу там ніхто не проживає, у тому числі і ОСОБА_9 .

Даним показам свідків суд надає віри оскільки такі є послідовними, логічними та не суперечать фактичним обставинам справи.

Також, в ході судового розгляду судом з`ясовано, що позивач та відповідачі хоч і є близькими родичами, однак перебувають тривалий час у конфліктних відносинах.

Факт наявності конфлікту та неприязних відносин між сторонами стверджується наявною у матеріалах справи копією талона - повідомлення єдиного обліку № 14777 Стрийський ВП ГУНП у Львівській області про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_1 від 24.12.2019 про прийняття мір до ОСОБА_2 , який не пускає його додому у квартиру по АДРЕСА_1 хоч він там і зареєстрований. Згідно висновку по матеріалах ЖЕО №14777 від 03.01.2020 вказане звернення було розглянуто згідно з Законом України «Про звернення громадян», з ОСОБА_2 проведено бесіду через яку роз`яснено про неприпустимість ведення протиправної поведінки та попереджено про відповідальність за вчинення таких дій у подальшому. А також з даного висновку вбачається, що між сторонами у Стрийському міськрайонному судді Львівської області розглядається цивільна справа щодо поділу між ними майна квартири АДРЕСА_3 .

Виходячи зі змісту позовних вимог, суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із житлового законодавства, пов`язані з правом особи на користування жилим приміщенням, в якому зареєстровано їхнє місце проживання, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Житловим та Цивільним кодексами України.

Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.9 Житлового Кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої

угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до вимог ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Так, згідно ч.2 ст. 107 ЖК УРСР, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

В п. 9 постанови №2 від 12 квітня 1985 р. Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (з відповідними змінами) роз`яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

За змістом зазначених норм матеріального права право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач довів обставини на які він посилався як на підставу своїх вимог, зокрема надав докази, які підтверджують той факт, що він вселився у спірну квартиру як член сімї наймача, зареєстрований у ньому все своє життя, тимчасово за угодою з наймачем (матір`ю ОСОБА_7 ) змінив реєстрацію місця проживання та в подальшому з нову ж таки був зареєстрований у спірній квартирі, задовго до реєстрації права власності на неї за малолітньою дитиною відповідачів, тривалий час у ньому проживав до моменту виникнення конфліктної ситуації з відповідачами та на даний час з поважних причини не проживає та не користування квартирою, оскільки відповідачі свідомо чинять йому перешкоди у користуванні майном, а саме не допускають його у вказане приміщення шляхом заміни вхідних дверей та не надання ключів від них, що підтверджується висновком Стрийського ВП ГУНП України у Львівській області від 01.01.2020.

Щодо тверджень відповідачів про те, що позивач був незаконно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у результаті чого така реєстрація місця проживання позивача за вказаною адресою була скасована згідно висновку керівника ЦНАП ОСОБА_12 за результатами проведеної перевірки підстав реєстрації місця проживання від 02.05.2019., то такі до уваги судом не приймаються та спростовуються долученим до матеріалів справі копією рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.05.2021, яким визнано

протиправним та скасовано рішення керівника Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області Мельник С.Р. від 02.05.20219 про скасування місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано керівника Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області Мельник С.Р. відновити ОСОБА_1 та ОСОБА_6 реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Вищевказане рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області 22.06.2021 набрало законної сили, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України має преюдеційне значення під час розгляду даної справи.

Слід звернути увагу й на той факт, що у відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням як це передбачено ст. 405 ЦК України або ж шляхом пред`явлення позову про виселення у випадках передбачених ст. 156,116 ЖК України, однак з вказаними вимогами відповідачі до позивача не звертались.

Суд критично оцінює твердження представника відповідачів про те, що позивач не має жодного відношення до спірної квартири, так як не проживає там понад 12 років за цією адресою відсутні його особисті речі, оскільки такі є голослівними, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та спростовуються поясненнями позивача, показаннями свідків та наданими письмовими доказами.

Тому, оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 про усунення перешкоди у користуванні жилим приміщенням шляхом його вселення у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Також, відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позовних вимог судовий збір в сумі 840,80 гривень підлягає стягненню з відповідачів у користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 242, 259, 264-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні жилим приміщенням шляхом вселення ОСОБА_1 у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення виготовлено 6.10.2021

Головуючий суддя Н. М. Янів