1Справа № 335/5473/21 2/335/2155/2021
РІШЕННЯ
13жовтня 2021 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Соболєвої І.П.,
за участю секретаря судового засідання Лазоренко Д.М.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
представника третьої особи Прядка Т.М.,
Ухвалою суду від 24.05.2021 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження.
22.06.2021 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з 1999 по 2012 роки у власності сім`ї відповідача знаходилася житлова квартира за адресою: АДРЕСА_2 . 21.08.2012 її батьки - ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та вони продали свою квартиру за 50 000 доларів США. ОСОБА_4 від продажу своєї частки у вищезазначеній квартирі отримала 16 666,66 доларів США. Вартість квартири, розташованої по адресу: АДРЕСА_1 , становила 28 800, 00 доларів США. Отримані від продажу своєї частки квартири кошти були витрачені відповідачем на придбання спірної квартири. Решта грошей в розмірі 95 000,00 грн., що становило 11 885,39 доларів США, яких не вистачало на придбання квартири, були отримані на підставі кредитного договору №С08-000-125-28-1 від 30.08.2012, укладеного між відповідачем та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Відповідач не заперечує щодо наявності певних стосунків між нею та позивачем, але будь-які відносини у них припинилися в літку 2016 року. З цього часу позивач та відповідач не мали відносин, притаманних подружжю. Спільного бюджету у них ніколи не було, оскільки кожна із сторін вела його самостійно. Також сторони не були пов`язані спільним побутом, виконанням взаємних прав та обов`язків. Позивачем не доведено проживання сторін однією сім`єю в розумінні ч.2 ст.3 СК України, а також виникнення підстав для поділу майна набутого за час сумісного проживання. З часу отримання кредиту по теперішній час відповідач одноособово сплачує за кредит, оскільки з її картки відбувалося регулярні списання в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Позивач жодних грошей на погашення заборгованості не надавав. Вважає, що позивачем обраний невірний спосіб захисту. Просить відмовити у задоволенні позову через безпідставність та стягнути з відповідача 3300,00 грн. витрат на правничу допомогу.
28.08.2021 надійшли заперечення представника відповідача на відповідь на відзив, в яких додатково зазначено, що якщо позивач впевнений в тому, що придбання спірної квартири відбулося внаслідок його грошового кладу, йому слідувало заявляти вимогу про грошову компенсацію грошових коштів витрачених на придбання квартири, оскільки таких вимог заявлено не було, вважає, що позов є необґрунтованим. Позивачем не доведено, що сторони проживали однією сім`єю протягом 2016-2019 років. Просить в задоволенні позову відмовити.
31.08.2021 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в яких зазначено, що позивні вимоги ОСОБА_3 банк вважає незаконними. 30.08.2012 банком відповідачу були у кредит надані 95 000,00 грн. З метою забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань 30.08.2012 між банком та позивачем було укладено договір поруки. Також, 30.08.2012 між банком та відповідачем укладено договір іпотеки, предметом якого є спірна квартира. Сторонам достеменно відомо про укладання кредитного та іпотечного договорів та передачу спірної квартири в іпотеку банку до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. На теперішній час кредитний договір не погашений та зобов`язання не припинені. Визнання права власності за позивачем на частину іпотечної квартири унеможливить виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення боргу в разу невиконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_4 , що істотно порушує права та законні інтереси банку. Позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо критеріїв надання майну статусу спільної сумісної власності, які мають досліджуватися судом у їх сукупності. Тому просить відмовити в задоволенні позову.
В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягає з підстав, зазначених у позові.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову через його безпідставність та недоведеність. Просить відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві та запереченні на позовну заяву.
Представник третьої особі в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову. Свої доводи виклав в письмових поясненнях.
Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їхній сукупності, вважає, що вимоги позову підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.08.2006 батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 арк.с.15).
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у період з 29.02.2012 по 13.01.2015 був зареєстрований ФОП ОСОБА_3 (т.2 арк.с.73).
Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_3 від 25.07.2012 за 2012 рік ОСОБА_3 було отримано доходу у сумі 2700,00 грн. За три квартали 2012 року ФОП ОСОБА_3 отримано дохід в розмірі 5400,00 грн.(т.2 арк.с.100-105).
Відповідно до п.9 договору купівлі-продажу на момент підписання цього говору покупець довів до відома продавця, а продавець взяв до уваги той факт, що покупець перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , 1979 року народження. Справжність підпису на заяві про згоду ОСОБА_3 посвідчена нотаріально Шаповаловою О.Г. приватним нотаріусом ЗМО 30.08.2012 за зареєстрованим №1201.
Пунктом 10 вищезазначеного договору передбачено, що з правовими наслідками ст.65 «Право подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя», ст.74 «Право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою» Сімейного кодексу України продавець та покупець ознайомлені.
30.08.2012 між ОСОБА_4 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір №С08-000-125-28-1 (т.1 арк.с.21-31, т.2 арк.с.122-132).
30.08.2012 між ОСОБА_4 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено іпотечний договір предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1 (п.1.1. договору) (т.1 арк.с.32-37).
З метою забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором №С08-000-125-28-1, 30.08.2012 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №С08-0000-125-28-1-1. (т.2 арк.с.133-135).
Відповідно до довідки №04-19/5 від 06.10.2016 за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 зареєстрована з 25.09.2012 по теперішній час, малолітня дитина ОСОБА_5 зареєстрований з 06.10.2016 по теперішній час (т.1 арк.с.38).
Як убачається з наданої позивачем накладної від 05.12.2018 за зборку та доставку ліжка за адресою: АДРЕСА_1 було сплачено 5700 грн. (т.1 арк.с.40)
З наданих позивачем квитанцій убачається, що ним було сплачено за домашній інтернет ОСОБА_9 30.09.2017, 30.10.2017 та 03.01.2018 (т.1 арк.с.41-43).
Відповідно до квитанції від 22.12.2018 за світильник соляний сплачено 517,00 грн. (т.1арк.с.44).
Відповідно до видаткової накладної та квитанції до прибуткового касового ордеру серія 02 АХ№109396 від 26.11.2018 ОСОБА_3 сплатив 500,00 грн. за матрац пружинний, залишок - 3600,00 грн. (т.1 арк.с.45).
З наданих позивачем квитанцій убачається, що в грудні 2018 року ним було сплачено ТОВ «Епіцентр» за будівельні та інші товари 4910,00 грн. та 130,38 грн. (т.1 арк.с.46).
Відповідно до квитанцій та розрахункового чеку 07.122018 ОСОБА_3 було сплачено за пошив гардини та портьєри 703,28 грн. та 912,76 грн. (т.1 арк.с.47-48).
Відповідно до квитанцій КБ «Приватбанк» ОСОБА_3 було сплачено за комунальні послуги за квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в серпні та грудні 2017 року, у квітні, вересні, грудні 2018 року, в жовтні 2019 року, (т.1 арк.с.49-61).
Відповідно до квитанцій КБ «Приватбанк» ОСОБА_3 було сплачено благодійні внески у фонд «Ліцейський союз» за ОСОБА_10 за жовтень, грудень 2018 року, березень та травень 2019 року (т.1 арк.с.62-66).
Відповідно до історії карткового рахунку ОСОБА_4 , відкритого в АТ «Райффайзен Банк Аваль», з рахунку відповідача відбувалося автоматичне погашення кредиту. (т.1 арк.с.145-252, т.2 арк.с.1-16).
З виписок карткових рахунків ОСОБА_3 , відкритих у КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_11 убачається, що позивачем було сплачено комунальні послуги по спірній квартирі, витрати на навчання сина та 30.04.2019 поповнювався мобільний телефон відповідача. (т.2 арк.с.38-72, 74-81).
08.02.2012 ОСОБА_12 видав посвідчену приватним нотаріусом Компанієць І.Ю. довіреність ОСОБА_3 на користування, експлуатацію, розпорядження та продаж автомобіля Mazda Xedox 6. ( т.2 арк.с.106).
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
2. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Згідно з частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що стаття 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.
Суд ставиться критично до тверджень відповідача про проживання однією родиною з позивачем лише до 2016 року, оскільки це спростовується виписками з рахунку позивача, які підтверджують ведення спільного господарства, наявність у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Останній платіж був здійснений в жовтні 2019 року.
Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що сторони проживали однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у розумінні статті 74 СК України у період з 2005 по 2019 роки.
Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частинами 1-3, ст.61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
2. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.
3. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Суд погоджується з доводами відповідача про те, що 1/3 частка грошових коштів від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в розмірі 133328 гривень була витрачена нею на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , виходячи з наступного.
Ані позивач, ані відповідач не довели, що на час придбання квартири мали доходи, які би дозволили їм її придбати.
Продаж ОСОБА_3 в лютому 2012 року автомобіля Mazda Xedox 6, тим більше за вказану ним ціну, нічим не підтверджені.
Разом з тим, квартира за адресою: АДРЕСА_1 була придбана менш ніж за 10 днів після продажу відповідачем з батьками належної їм квартири.
Тому, 1/3 частка грошових коштів від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в розмірі 133328 гривень є особистою приватною власністю ОСОБА_4 .
Таким чином, частка відповідача у спільному майні (квартира за адресою: АДРЕСА_1 ) складає 79/100 (181 764 грн. = 133328 грн. + 48 436 грн.), а частка позивача 21/100 - 48 436 грн.
Суд не приймає заперечення банку про порушення його прав, виходячи з наступного.
Частинами 1,2 ст.23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Разом з цим, положеннями Закону України "Про іпотеку" не заборонено володіти та користуватися переданим в іпотеку майном. У свою чергу поділ спільного майна між подружжям, в тому числі іпотечного майна, не вважається розпорядженням ним, так як в момент його передачі в іпотеку воно вже належало подружжю на праві спільної сумісної власності в силу закону.
Тому, перебування спірної квартири в іпотеці не перешкоджає поділу спільного майна подружжя, оскільки гарантії ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» як іпотекодержателя щодо спірного майна визначені частиною другою статті 23 Закону України "Про іпотеку".
Більш того, позивач є поручителем, що обумовлює і його відповідальність за зобов`язанням по кредитному договору.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволений частково, то витрати по сплаті позивачем судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 777 гривень підлягають стягненню з ОСОБА_4 .
Керуючись cт.ст. 60-62, 70 СК України, ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на нерухоме майно задовольнити частково.
Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в період з 2005 по листопад 2019 рік.
Поділити спільне майно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , визнавши: за ОСОБА_3 право власності на 21/100 частку трикімнатної квартири, розташованої по адресу: АДРЕСА_1 ; за ОСОБА_4 право власності на 79/100 частки трикімнатної квартири, розташованої по адресу: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 777 грн. судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини судового рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 13 жовтня 2021 року.

Повний текст рішення складено 20 жовтня 2021 року.

Суддя І.П. Соболєва