КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №362/3894/21 Головуючий у І інстанції -Кравченко Л.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», треті особи - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

27.07.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», треті особи - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно, позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, що здійснюється в межах виконавчого провадження № 65776660.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким вжити заходів забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскільки судом не враховано специфіки предмету позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд виходив з того, що позивач належним чином не обґрунтував доцільність забезпечення позову визначеними у заяві способами, а тому ця заява є необґрунтованою.

Крім того заявник не наділений повноваженнями зобов`язувати державного чи приватного виконавця до вчинення чи утримання від вчинення будь-яких дій, які, у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має право вчиняти.

Проте такі висновки не відповідають обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті-це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Згідно п 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Убачається, що до заяви про вжиття заходів забезпечення позову позивачем було надано копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.06.2021 року та копію постанови від 11.06.2021 року про арешт коштів боржника, які свідчать про початок примусового виконання виконавчого напису нотаріуса з доводами позивача про те, що не вжиття заходів забезпечення позову ускладнить виконання рішення суду та змусить ОСОБА_1 звертатись до суду за поворотом виконання, стягнутого за виконавчим написом нотаріуса.

Отже, при відмові в забезпеченні позову, судом не було враховані правові висновки про обґрунтованість і співмірність такого заходу забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого документу до вирішення справи по суті і набранням рішенням законної сили викладених в ухвалах Верховного Суду в аналогічних справах, зокрема, від 01 листопада 2018 року у справі № 755/1603/18, провадження № 61-45929ск18; від 04 квітня 2019 року у справі № 465/5843/18, провадження № 61-5933ск19; від 13 червня 2019 року у справі№ 760/25536/18, провадження № 61-6221ск19; від 23 жовтня 2019 року у справі № 760/12325/19, провадження № 61-18652ск19.

Оскільки позивач оспорює виконавчий напис, яким звернуто стягнення на грошові кошти та цей напис знаходиться на виконанні, то заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення є співмірними із заявленими вимогами, що спростовує висновки суду першої інстанції в цій частині.

Апелянт звернувся з позовом немайнового характеру, у зв`язку з чим судове рішення у разі задоволенні позову не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку судом не досліджується така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а повинна враховуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів апелянта, за захистом яких він звернувся до суду. Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18.

Приймаючи до уваги, що предметом позову є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, невжиття позову в разі задоволення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів апелянта, за захистом яких він звернувся до суду та змусить ОСОБА_1 звертатись до суду за поворотом виконання, стягнутого за виконавчим написом нотаріуса, так як вже відкрито виконавче провадження та накладено арешт на кошти боржника, що може істотно ускладнити чи унеможливити ефективне поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки розпочато процедуру примусового виконання оскаржуваного позивачем виконавчого напису.

Крім цього висновок суду про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову з тих підстав, що суд не наділений повноваженнями зобов`язувати державного чи приватного виконавця до вчинення дій чи утримання від вчинення будь-яких дій, які, у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має право вчиняти, суперечить нормам п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, згідно яких передбачено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником в судовому порядку.

За таких обставин, виходячи з розумності, обґрунтованості і адекватності вимог апелянта щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку з між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, - доводить наявність правових підстав для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, який оскаржується боржником у судовому порядку, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню із ухваленням нового судового рішення про скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 149,150,153, 268, 367, 368, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2021 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, Грисюк Олени Василівни, зареєстрованого в реєстрі 24 травня 2021 року, реєстровий номер №50151, що здійснюється в межах виконавчого провадження №65776660, відкритого старшим державним виконавцем Васильківського міськрайонного управління відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сазанович Юлією Ігорівною.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник