Справа № 550/1079/21
Провадження № 2/550/289/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року смт.Чутове

Суддя Чутівського районного суду Полтавської області Ланна Я.О., розглянувши заяву судді про самовідвід у справі № 550/1079/21 (провадження 2/550/289/21) за позовом Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури, Титарчук І. В інтересах держави в особі Чутівської селищної ради до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки до комунальної власності, -

УСТАНОВИВ:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 550/1079/21 (провадження 2/550/289/21) за позовом Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури, ОСОБА_2 інтересах держави в особі Чутівської селищної ради до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки до комунальної власності, передана для розгляду 18.10.2021 судді Чутівського районного суду Полтавської області, ОСОБА_3 .

19.10.2021 головуючим у справі заявлено самовідвід, який мотивований тим, що Рішенням зборів суддів Чутівського районного суду Полтавської області № 10 від 13.09.2021 суддю Ланну Я.О. обрано на посаду голови Чутівського районного суду Полтавської області. Згідно наказу від 13.09.2021 суддя Ланна Я.О. приступила до виконання обов`язків голови Чутівського районного суду Полтавської області з 14.09.2021. Відповідач у справі ОСОБА_1 є чоловіком працівника апарату Чутівського районного суду Шукевич Наталії Вікторівни. Дані обставини, в разі розгляду справи під головуванням судді Ланни Я.О. та винесення рішення можуть викликати сумнів у її неупередженості.

З посиланням на п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, просить прийняти самовідвід з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості.

Згідноп.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Зазначене узгоджується з положеннями наведеними у ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів України».

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням зборів суддів Чутівського районного суду Полтавської області № 10 від 13.09.2021 суддю Ланну Я.О. обрано на посаду голови Чутівського районного суду Полтавської області. Згідно наказу від 13.09.2021 суддя Ланна Я.О. приступила до виконання обов`язків голови Чутівського районного суду Полтавської області з 14.09.2021.

Відповідач у справі ОСОБА_1 є чоловіком працівника апарату Чутівського районного суду Шукевич Наталії Вікторівни, яка обіймає посаду секретаря судового засідання.

Відповідно до ст.39 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності з практикою ЄСПЛ наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до п. 104 рішення ЄСПЛ у справі "Олександр Волков проти України" безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (справи "Фей проти Австрії" та "Веттштайн проти Швейцарії").

Визначаючи, чи є суд незалежним, ЄСПЛ звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд ЄСПЛ іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду (справи "Бєлілос проти Швейцарії" та "Очолан проти Туреччини") і застерігає, що навіть самі лише сумніви "розсудливого спостерігача" в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд (справи "Ферантелі та Сантанджело проти Італії", "Хаусчілд проти Данії" та "Веттштайн проти Швейцарії").

ЄСПЛ у рішенні в справі "Веттштайн проти Швейцарії" зазначив, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри в недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений. На переконання суду, подальший розгляд даної справи в тому ж складі суду може сприйматися стороною як порушення закріпленого п. 1 ст. 6 Конвенції права на справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справах "Де Куббер проти Бельгії" (п. 26), "Делкурт проти Бельгії" (п. 31) та "П`єрсак проти Бельгії" (п. 30) правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться, а тому будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Відповідно до п. 1.1 та 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі. Суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Зважаючи на вищевикладені обставини, з метою усунення будь-яких сумнівів у незаінтересованості, неупередженості та об`єктивності судді, відповідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суд вважає за необхідне задовольнити заяву судді про самовідвід та прийняти від неї самовідвід по справі.

Відповідно до ч.2 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить до висновку про його обґрунтованість.

За таких обставин, для гарантії неупередженого та об`єктивного здійснення правосуддя, заява про самовідвід судді Ланни Я.О. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.36, 39,40 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву судді Ланни Я.О. про самовідвід по цивільній 550/1079/21 (провадження 2/550/289/21) за позовом Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури, Титарчук І. В інтересах держави в особі Чутівської селищної ради до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки до комунальної власності - задовольнити.

Матеріали цивільної справи № 550/1144/20 (провадження № 2/550/226/20), передати до канцелярії Чутівського районного суду Полтавської області для визначення судді у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я. О. Ланна