Справа № 683/908/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Кутасевич О.Г.,

за участі секретаря судового засідання Свідерської К.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинові цивільну справу №683/908/21, 2/683/707/2021 за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої незаконним звільненням працівника,

в с т а н о в и в:

В квітні 2021 року Акціонерне товариство «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 і просить стягнути з нього 123 336,44 грн. шкоди, завданої незаконним звільненням працівника.

В обґрунтування заявленого позову вказує, що рішенням Старокостянтинівського районного суду від 17 січня 2020 року, зміненого постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 серпня 2020 року: визнано незаконним та скасовано наказ №24о/с від 07 лютого 2019 року про звільнення ОСОБА_3 з підстав, передбачених ч.4 ст. 40 КЗпП, виданого Старокостянтинівською дистанцією колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», поновлено його на посаді начальника майстерні виробничого підрозділу зазначеного підприємства, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 12336,44 грн. з вирахуванням суми прибуткового податку та інших обов`язкових платежів та стягнуто судовий збір 2770,16 грн.

На виконання зазначеного рішення суду ОСОБА_3 поновлено на роботі та виплачено 12336,44 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Оскільки з вини відповідача, який обіймав посаду начальника підрозділу «Старокостянтинівська дистанція колії» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», за наказом якого незаконно звільнено працівника, позивач зазнав збитків на вказану суму, тому просить стягнути її із ОСОБА_2 в порядку п.8 ч.1 ст.134 КЗпП України.

У відзиві на позов ОСОБА_2 відповідно до ст.137 КЗпП при визначенні розміру шкоди, яка підлягає стягненню з нього, просив урахувати стан його здоров`я: він переніс два інфаркти, страждає серцево-судинним захворюваннями і важкою формою цукрового діабету, внаслідок чого йому зроблено операцію по ампутації часини ноги, він є особою з інвалідністю другою групи. У зв`язку з цим він потребує постійних витрат на лікування, що обумовило його важкий матеріальний стан, а тому задоволення позову у повному обсязі є непомірно великим для нього. Стверджував, що за сумлінну багаторічну працю на залізничному транспорті, вагомий внесок у розвиток колійного господарства, високий професіоналізм і принциповість при вирішенні виробничих питань, нагороджувався почесною грамотою, цінним подарунком та грошовими преміями.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити, однак уважав за можливе, з урахуванням стану здоров`я відповідача, розстрочити стягнення з останнього розміру шкоди, завданої незаконним звільненням.

Відповідач ОСОБА_2 просив зменшити розмір стягуваної з нього шкоди.

Заслухавши сторони, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.8 ч.1 ст.134 КЗпП України службові особи, винні у незаконному звільненні або переведенні працівників на іншу роботу, несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації.

Матеріальна відповідальність у цьому випадку настає за пряму дійсну шкоду без будь-яких обмежень, завдану підприємству, установі, організації.

Відповідно до роз`яснень, викладений у п.4 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», під прямою дійсною шкодою, зокрема слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.

Пунктом 13 цієї Постанови Пленуму ВСУ передбачено, що на підставі п.8 ст. 134 КЗпП України обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу покладається на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення здійснено з порушенням закону. Відповідальність у цьому випадку настає незалежно від форми вини.

Статтею 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні працівника, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку із оплатою працівникові часу вимушеного прогулу. Такий обов`язок покладається, зокрема, якщо звільнення здійснено з порушенням закону.

Судом встановлено, що наказом начальника Управління Південно-Західної залізниці №305 від 18 грудня 1998 року призначено ОСОБА_2 на посаду начальника Старокостянинівської дистанції колії.

Наказом №24о/с від 07 лютого 2019 року, виданого начальником Старокостянтинівської дистанції колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_2 , звільненно ОСОБА_3 з посади начальника майстерні виробничого підрозділу цього підприємства з підстав, передбачених ч.4 ст. 40 КЗпП.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 17 січня 2020 року, визнано незаконним та скасовано наказ №24о/с від 07 лютого 2019 року про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника майстерні виробничого підрозділу Старокостянтинівської дистанції колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з підстав, передбачених ч.4 ст. 40 КЗпП, поновлено його на зазначеній посаді з 07 лютого 2019 року та стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_3 144 628,64 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно постанови Хмельницького апеляційного суду від 05 серпня 2020 року змінено рішення Старокостянтинівського районного суду від 17 січня 2019 року в частині розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнутого на користь ОСОБА_3 до 123 336, 44 грн.

Указані судові рішення було виконані Акціонерним товариством «Українська залізниця» в добровільному порядку, кошти на суму 123 336,44 грн. перераховані ОСОБА_3 на підставі платіжних доручень: №№3071743, 3073275, 3073263 від 30 вересня 2020 року.

Таким чином, ОСОБА_2 як начальник Старокостянтинівської дистанції колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» незаконно звільнив із займаної посади ОСОБА_3 , внаслідок чого Акціонерне товариство «Українська залізниця» провело виплату останньому коштів, пов`язаних із його незаконним звільненням на загальну суму 123 336,44 грн.

Відповідно до ст.137 КЗпП суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений.

Суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму ВСУ №14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», із змінами і доповненнями від 28 березня 1997 року зазначено, що зменшення розміру шкоди, що підлягає покриттю працівником, допустиме лише у виключних випадках при наявності зазначених у ст.137 КЗпП ( 322-08 ) умов, які мають бути підтверджені ретельно перевіреними в судовому засіданні доказами, з обов`язковим викладенням у рішенні мотивів зниження суми, яка стягується.

Передбачена ст.137 КЗпП можливість зменшення розміру шкоди, що підлягає покриттю, з урахуванням ступеня вини, конкретних обставин і майнового стану працівника, стосується всіх видів матеріальної відповідальності працівників.

Згідно з виписок з історії хвороби №654, виписного епікризу, відповідач ОСОБА_2 переніс два інфаркти, страждає серцево-судинним захворюваннями і цукровим діабетом ІІ типу, діабетичну ангіопатію судин, гангрену правої супні, у зв`язку із чим йому проведено ампутацію пальця та резекцію головки ступні, він є особою з інвалідністю другою групи.

Зазначені обставини потребують від відповідача постійних витрат на лікування, що обумовило його важкий матеріальний стан.

Ураховуючи викладене, суд уважає за можливе зменшити розмір стягнутої з нього шкоди, завданої незаконним звільненням працівника до 95 000 грн.

При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 12336,44 грн., а задоволено на суму 95000 грн., тобто на 77 % (95000 х 100 : 12336,44 )

За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 1618 грн. 54 коп. судового збору (2102 х 77%).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 134 ч.1 п.8, 237 КЗпП України, суд,

в и р і ш и в:

Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» шкоду, заподіяну незаконним звільненням працівника у розмірі 95 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» судовий збір в розмірі 1618 грн. 54 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст виготовлено 18 жовтня 2021 року.

Позивач: АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця», , адреса 03680 м.Київ, вул.Єжи Гедройця,5.

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя: