Справа № 638/9093/21
Провадження № 2/638/4629/21
21.09.2021 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді за участю секретаря судового засідання - Поволяєвої О.В., - Лопатинської А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
16 червня 2021 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 26 листопада 2017 року в розмірі 29 804,55 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «Мonobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом, яким є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. «Умови обслуговування рахунків фізичної особи» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення.
26 листопада 2017 року між АТ «Універсал Банк» та відповідачем укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого АТ КБ «Приватбанк» надало останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (далі - кредитний договір).
Зазначений кредитний договір є договором приєднання та складається з підписаних відповідачем анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, «Умов і правил надання банківських послуг», «Тарифів Банку», «Таблиці обчислення вартості кредиту» та «Паспортом споживчого кредиту», відповідно до яких позичальник надає свою згоду на встановлення кредитного ліміту та його зміну за рішенням позивача.
В анкеті-заяві та договорі про надання банківських послуг від 26 листопада 2017 року позичальник просить відкрити рахунок № НОМЕР_1 у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку. Розмір наданого для позичальника ліміту становить 18 000,00 грн., відповідно до довідки про максимальний розмір кредитного ліміту.
При укладенні вказаного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою врегульовано норми щодо договорів приєднання. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 08 лютого 2021 року виникла вказана вище заборгованість.
В судове засідання представник позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, що підтверджується поштовим конвертом з судовою повісткою, яка була повернута до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зважаючи на те, що відповідач повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних доказів, що містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.
26 листопада 2017 року відповідачем було підписано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.
З тексту даної анкети-заяви вбачається, що відповідач просить відкрити на його ім`я поточний рахунок, встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов, ознайомився та згоден з «Умовами і правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», «Таблицею обчислення вартості кредиту» та «Паспортом споживчого кредиту». Виразив свою згоду, що ця заява разом з «Умовами і правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», «Таблицею обчислення вартості кредиту» та «Паспортом споживчого кредиту» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, примірники яких він отримав у мобільному додатку. Також відповідач просив вважати, що наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) є обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті. Засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку, з метою засвідчення дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису.
На підтвердження укладення договору про надання банківських послуг позивачем було додано до матеріалів справи лише зазначену анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, розрахунок заборгованості та довідку банку, відповідно до якої в АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок у гривні, максимальний кредитний ліміт по поточному рахунку становить 18 000,00 грн.
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним
Відповідно до ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
З підписаної відповідачем анкети-заяви вбачається, що розмір кредиту визначено не було, а «Умовами і правилами надання банківських послуг» позивачем до суду не надано, зважаючи на що суд позбавлений можливості встановити факт їх підписання відповідачем.
Позивач, в обґрунтування позовних вимог, окрім розрахунку кредитної заборгованості за анкетою-заявою, посилався на «Умовами і правилами надання банківських послуг» та «Тари Банку», які викладені на офіційному сайті банку, як на невід`ємну частину спірного договору.
При цьому, позивачем не надано до суду зазначені умови та тарифи, в матеріалах справи відсутні дані, які беззаперечно свідчать, що саме вказані в позові «Умовами і правилами надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними при підписанні анкети-заяви до договору про надання банківських послуг.
Також суд позбавлений можливості беззаперечно встановити розмір наданого відповідачу кредитного ліміту та умови надання банківських послуг, оскільки надана до суду довідка банку, «Умови і правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», на які посилався позивач у позові, належними доказами бути не можуть, оскільки ці докази повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки «Умовами і правилами надання банківських послуг» могли неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви довідку про розмір кредитного ліміту, Витяг з «Тарифів Банку» та Витяг з «Умов і правил надання банківських послуг» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу розмір кредитного ліміту, «Умови і правилами надання банківських послуг», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредиту, надані банком письмові дркази не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Суд вважає, що «Умови і правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», розміщені на офіційному сайті банку, які, крім того, не долучені позивачем до матеріалів справи, не містять підпису відповідача, зважаючи на що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору, в тому числі розмір кредитного ліміту.
Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «Універсал Банк» дотрималося вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Крім того, суд окремо наголошує на тому, що позивачем, окрім анкети-заяви про приєднання до договору про надання банківських послуг та розрахунку заборгованості не було надано до суду належних та допустимих доказів, з яких беззаперечно вбачаються сума заборгованості за тілом кредиту. Так, з доданої довідки, складеної позивачем, вбачається, що розмір максимального кредитного ліміту по поточному рахунку, відкритому на ім`я відповідача, становить 18 000,00 грн. Проте, з наданого розрахунку суд позбавлений можливості визначити, яким саме чином було проведено розрахунок та визначено суму заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 29 804,55 грн., якщо максимальний кредитний ліміт дорівнює лише 18 000,00 грн.
Матеріали справи не містять даних, з яких вбачається розмір кредитної грошової суми, яка була отримана відповідачем фактично в користування. Анкета-заява до договору про надання банківських послуг, яка підписана відповідачем, не містить відомості про встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, саме в розмірі 18 000,00 грн., як посилається на це позивач.
Крім того, відсутні будь-які данні про видачу кредитної картки, її виду та строку дії.
Позивачем також не додана виписка по руху коштів по картковому рахунку відповідача, яка містить інформацію про рух коштів, що містяться на балансі кредитного рахунку, та всі операції за кредитною карткою.
Відповідно до Переліку типових документів, затверджених наказом Міністрерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5, виписки банків віднесені до первинних документів, які фіксують факти виконання госоперацій та служать підставою для записів у регістрах бухобліку та в податкових документах.
Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Відсутність виписки по картковому рахунку унеможливлює встановлення факту активація відповідачем кредитної картки, користування картковим рахунком та визначення розміру заборгованості за тілом кредиту. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним документом банку, отже не є достатнім доказом використання відповідачем кредитних коштів в межах визначеної позивачем суми заборгованості за тілом кредиту.
Всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України позивачем не надано до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів щодо розміру фактично отриманої суми кредитних коштів.
З урахування того, що у наданих до позовної заяви матеріалах відсутні виписки з особового рахунку відповідача, суд вважає, що позивач не довів факт отримання відповідачем грошових коштів у вигляді кредитного ліміту в розмірі 18 000,00 грн., а також наявність у відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 29 804,55 грн.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/1689/15-ц.
Зважаючи на те, що позивачем не доведено факт отримання відповідачем грошових коштів у вигляді кредитного ліміту в розмірі 18 000,00 грн., а також наявність у відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 29 804,55 грн., анкета-заява не містить відомості про оформлення відповідачем кредитного договору на умовах, обумовлених в позові, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного позову.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Поволяєва