Провадження № 2-з/638/472/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Щепіхіної В.В., розглянувши в судовому засіданні без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення її позову до Харківської міської ради Харківської області, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Свергунова В. А., ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, визнання спадкоємцем за законом. В заяві позивач просить суд заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 ; на квартиру АДРЕСА_2 ; на квартиру АДРЕСА_3 ; на квартиру АДРЕСА_4 ; на квартиру АДРЕСА_5 .

В обґрунтування заяви зазначено, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться дана цивільна справа про визнання заповіту та свідоцтва про право власності недійсними, встановлення юридичного факту, визнання спадкоємцем за законом.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 червня 2021 року по справі № 638/6108/21 за клопотанням слідчого ХРУП № З ГУ НП в Харківській області у кримінальному провадженні № 000250, внесеному до ЄРДР 05.04.2021 року, за ознаками кримінального порушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України було накладено арешт: на квартиру АДРЕСА_1 ; на квартиру АДРЕСА_2 ; на квартиру АДРЕСА_3 ; на квартиру АДРЕСА_4 ; на квартиру АДРЕСА_5 ; як на майно, що на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , підстава реєстрації свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав № 279670198 від 17.10.2021 року ОСОБА_2 є лише власником квартири АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_1 ; квартири АДРЕСА_3 . Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав № 279670351 від 17.10.2021 року квартира АДРЕСА_4 , належить власнику ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу № 323 від 12.05.2021 року. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав № 279670396 від 17.10.2021 року квартира АДРЕСА_5 належить власнику ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу № 915 від 16.04.2021р.

Таким чином ОСОБА_2 здійснює реалізацію спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому, враховуючи, що предметом позову є, у тому числі, визнання недійсним заповіту ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , на підставі якого були оформлені спадкові права та видано свідоцтво про право власності на вищезазначене нерухоме майно, доцільним та співмірним буде вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони на його реєстрацію та перереєстрацію, здійснення його відчуження, оскільки незастосування цього заходу може негативно вплинути на встановлення істини по справі, забезпечить позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, а також попередить потенційні труднощі у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

До видів заходів забезпечення позову, визначених ч. 1 ст. 150 ЦПК України, відноситься, зокрема, заборона вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, про заборону здійснення реєстраційнимх дій відносно якого він заявляє клопотання, чи майнових наслідків заборони здійснювати такі дії.

При встановленні зазначеної відповідності необхідно враховувати, що вжиті заходи не повинні порушувати право власності. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Позивач звернулася до суду з позовними вимогами про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем до дня його смерті, визнання її спадкоємцем за законом четвертої черги.

Посилання заявника на те, що предметом даного позову, в тому числі, є визнання заповіту та свідоцтва про власності недійсними не відповідають дійсності, оскільки позивачем лише подана до суду уточнена позовна заява (вх.№52933 від12.10.2021), проте, судом вона не розглянута та рішення стосовно неї станом на час розгляду заяви про забезпечення позову ще не прийнято.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, вимоги про забезпечення позову суд розглядає з урахуванням позовних вимог, заявлених в первісній позовній заяві.

На теперішній час квартири, розташовані за адресами: АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 - належать на праві власності ОСОБА_2 , яка є третьою особою у даній справі (підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 279670198 від 17.10.2021 року).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав щодо об`єкта нерухомого майна № 279670351 від 17.10.2021 року квартира АДРЕСА_4 , належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу № 323 від 12.05.2021 року. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав щодо об`єкта нерухомого майна № 279670396 від 17.10.2021 року квартира АДРЕСА_5 належить на праві власності ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу № 915 від 16.04.2021р.

Заявником зазначено, що підставою забезпечення позову є здійснення ОСОБА_2 (третьою особою) дій щодо реалізації спадкового майна, що залишилося після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який посвідчив заповіт на все своє майно на ОСОБА_2 . Третя особа на підставі зазначеного заповіту отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом та зареєструвала право власності на нерухоме майно за собою.

Суд зауважує, що доказів того, що квартири за адресами: АДРЕСА_11 та АДРЕСА_12 , належали ОСОБА_2 на праві власності та входили до складу спадщини, що залишилася після ОСОБА_3 , і вона здійснила їх реалізацію третім особам, заявником не надано. З ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.06.2021 вбачається, що задоволено клопотання про арешт майна та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Отже, твердження заявника про те, що на теперішній час накладено арешт на всі п`ять зазначених в заяві квартир, не доведені наданими заявником доказами та спростовуються матеріалами справи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до правового висновку, висловленому у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 по справі № 381/4019/18 заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З урахуванням заявлених позовних вимог та заходів забезпечення позову, які заявник просить суд застосувати, суд дійшов висновку, що вони не є співмірними з заявленими позовними вимогами, оскільки спір у даній справі з відповідачем стосується визнання факту проживання позивача однією сім`єю з спадкодавцем для подальшої можливості звернення з заявою про прийняття спадщини. Відповідач по справі, Харківська міська рада, на час її розгляду не є власником зазначених квартир. Таким чином, квартири, щодо яких заявник просить вжити заходи забезпечення позову, не пов`язані з предметом спору на даному етапі розгляду справи.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Виходячи з заявлених позовних вимог нематеріального характеру та оцінюючи адекватність вимог щодо забезпечення позову суд враховує, що предметом спору є визнання права позивача на прийняття спадщини, а не вирішення питання про визнання за ним права на спадкове майно, яке може бути розглянуто тільки після ухвалення рішення по даній справі. Тобто, ефективний захист майбутнього інтересу позивача на спадкове майно може бути здійснений шляхом подання окремого позову і заходи забезпечення, заявлені позивачем, спрямовані саме на забезпечення такого позову.

Таким чином, суд доходить висновку, що заявлені заходи забезпечення позову не знаходяться у прямому зв`язку з предметом позову, незабезпечують збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; їх застосування може привести до порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи відповідність права та законного інтересу, за захистом яких позивач звернулася до суду, суд констатує, що позивач у своїй заяві про забезпечення позову не довела належним чином як саме виконання рішення щодо її позовних вимог у майбутньому може бути утруднене або невжиття таких заходів забезпечення може унеможливити виконання рішення суду. Також не доведено, що відповідач здійснює дії щодо ухилення від можливого виконання рішення суду.

Зважаючи на вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку з чим залишає її без задоволення.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.В. Щепіхіна