Справа №278/3193/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за фактично спожиту електричну енергію, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду та просить видати судовий наказ про стягнення з боржника заборгованості в сумі 30162,96 грн та витрати зі сплати судового збору.

При вирішенні питання про можливість видати судовий наказ, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 167 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Як вбачається із матеріалів справи, в заяві представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» не вказано період заборгованості, а лише зазначено, що станом на 27.08.2021 року заборгованість за адресою АДРЕСА_1 , становить 30162,96 грн.

Окрім того, згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області, місце реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

За приписами п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У заяві про видачу судового наказу заявник посилається на те, що боржник є споживачем електричної енергії за адресою, зазначеною у заяві: АДРЕСА_1 .

Однак, зважаючи на те, що місце проживання боржника зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , у заяві відсутнє посилання на докази, а до заяви безпосередньо не долучені докази, які підтверджують викладені у заяві обставини, а саме: що боржник є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , що укладав зі стягувачем відповідний договір про надання послуг; не підтверджено доказами, що боржник є власником будинку, який розташований за цією адресою.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суд відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити та роз`яснити заявнику, наслідки відмови у видачі судового наказу. А саме, згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Тому, відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 163, 165, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за фактично спожиту електричну енергію.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. М. Дубовік