Провадження № 2-з/761/2132/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Макаренко І.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Турчин Андрій Анатолійович про забезпечення позову до подачі позову до суду,

встановив:

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою.

У поданій заяві заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову до подачі позову (заяви) про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва у справі №754/6848/20 від 09.11.2020 шляхом зупинення стягнення заборгованості за виконавчим провадженням №66924596, вчиненного на підставі виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва від 11.05.2021.

Заявник має намір звернутися до суду із заявою про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва у справі №754/6848/20 від 09.11.2020, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Авентус Лізинг" заборгованість та збитки за Договором фінансового лізингу в розмірі 82381,01 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що у разі не зупинення судом стягнення на підставі оскаржуваного заочного рішення, у випадку задоволення заяви про перегляд вазаного заочного рішення, для відновлення прав заявника необхідно буде докласти значних зусиль та звернень до суду.

Вивчивши матеріали поданої заяви, вважаю, що вони не відповідають вимогам ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Вирішуючи питання про забезпечення позову до подачі позову до суду, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

У порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України подана заяви не містить предмету позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, оскільки заявник просить забезпечити заяву про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва у справі №754/6848/20 від 09.11.2020 з якою має намір звернутися до суду.

Частиною 6 ст. 151 ЦПК України визначено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається із заяви, ОСОБА_1 має посвідчення серії НОМЕР_1 та посилається на п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як на підставу звільнення від сплати судового збору.

У відповідності до вимог п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 по справі №545/1149/17, норма п. 13 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно із якою учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору, у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Так, правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Тому, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст. 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 зроблено правовий висновок, згідно якого учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору за подання заяв не будь-якого характеру, а лише тих, що спрямовані на захист їх соціальних прав, як учасників бойових дій.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення заявника від сплати судового збору за подання даної заяви .

Оскільки, спір у справі винник не з розгляду питання щодо захисту прав ОСОБА_1 саме як учасника бойових дій, суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Вимоги ч. 10 ст. 153 ЦПК України передбачають, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із заявою повинен як дотримуватися норм процесуального законодавства, так і очікувати, що ці норми застосовуються.

Крім того, необхідно в даному випадку також зазначити, що повернення клопотання (заяви) про забезпечення позову не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

Виходячи з наведеного вважаю, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог п. 3 ч. 1, ч. 6 статті 151 ЦПК України, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову повертається заявнику.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 149, 151, 153, 259, 260, 354 України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Турчин Андрій Анатолійович про забезпечення позову до подачі позову до суду, повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя