Справа № 212/9120/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання - Ігнатьєвої А.А., представника заінтересованої особи виконкому Саксаганської районної в місті ради - Іванової О.В., представника заінтересованих осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Мотрука Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2021 року заявник ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій просила видати обмежувальний припис строком на шість місяців відносно батьків дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із встановленням визначених у заяві заходів тимчасового обмеження прав кривдників.

В обґрунтування заяви посилається на те, що вона є рідною тіткою ОСОБА_4 , яка на теперішній час проживає із заявником за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки залишилася без батьківського піклування. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , які неодноразово по відношенню до дівчини вчиняли фізичне та психологічне насильство, починаючи з 2017 року. Дитина замовчувала усі факти, побоюючись за своє життя та здоров`я, проте випадки нанесення побоїв та знущання стали дедалі частішими, у зв`язку з чим дитина почала скаржитися заявниці, як єдині близькій людині. Так, 13.08.2021 о 13.00 год. ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого мешкання, вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї дочки ОСОБА_4 , за що був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою суду від 28.09.2021. У зв`язку з систематичним насиллям батьками над племінницею заявник звернулася до правоохоронних органів, було проведено розслідування та факти насилля підтвердилися у зв`язку з чим були видані термінові заборонні приписи стосовно кривдників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 05.10.2021 стосовно постраждалої ОСОБА_5 із забороною у будь-якій спосіб контактувати з постраждалою особою до 15.10.2021. на підставі Наказу № 82 від 05.10.2021 Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, ОСОБА_6 , як дитина, яка залишилася без батьківського піклування, була тимчасово влаштована у сім`ю заявниці терміном до 15.10.2021. Оскільки, ОСОБА_6 є постраждалою дитиною від домашнього насильства і проживає із заявницею, у подальшому остання має намір залишити дитину у своїй сім`ї, проти чого не заперечує сама дівчинка. За час вчинення домашнього насильства ОСОБА_6 стала хворобливою та замкнутою, через що заявник хвилюється, щоб знову дитина не зазначала фізичного та психологічного насилля, у разі повернення до родини батьків до вирішення усіх юридичних питань. Наразі дитина через вчинення психологічного та фізичного насильства з боку батьків, які завдали їй страждань, потребує психологічної підтримки та захисту від протиправних дій батьків, у зв`язку з чим потребує на захист держави, а тому заявник звернулася із такою заявою до суду.

11 жовтня 2-21 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд у порядку окремого провадження, залучено у якості заінтересованої особи виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, у якого витребувані належним чином завірені копії документів, які стали підставою для прийняття рішення про тимчасове влаштування ОСОБА_4 , яка залишилася без батьківського піклування.

ОСОБА_3 до суду не з`явилася, надала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності через можливість подальшого насильства та тиску на неї. Заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити.

Від неповнолітньої ОСОБА_4 надійшла письмова заява, у якій вона зазначає, що з 05 жовтня 2021 року проживає в сім`ї її тітки ОСОБА_7 , де до неї гарно ставляться і піклуються про неї. Просить залишити її з тіткою і не повертати в сім`ю тата, де над нею знущаються. Також, зазначає про те, що до суду йти не бажає, так як боїться тата і його дружину, а тому, а тому, з урахуванням віку дитини, обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні представник виконкому Саксаганської районної у місті ради - завідуюча сектором профілактики служби у справах дітей Іванова О.В. суду пояснила, що до 5 жовтня 2021 року сім`я ОСОБА_8 не перебувала на обліку, але була у полі зору служби через старшого брата ОСОБА_9 , який уходив з дому. Ще на початку вересня ОСОБА_9 під час бесіди з працівниками служби заперечувала застосування насильства щодо неї, на думку представника заінтересованої особи, могло бути наслідком залякування з боку батьків. 05 жовтня 2021 року від ОСОБА_10 надійшла заява та повідомлення з школи про вчинення насильства стосовно неповнолітньої ОСОБА_9 , які стали підставою відповідних заходів, які зобов`язана здійснити Служба у справах дітей. Також, пояснила, що з неповнолітньою ОСОБА_9 вона спілкувалася особисто у присутності психолога і соціального педагога, дівчинка розповідала шокуючи подробиці вчинення щодо неї психологічного та фізичного насильства, після бесіди ОСОБА_9 була схвильована, що її можуть повернути до батьків. ОСОБА_9 розповіла, що батьки били її ременем, коротко підстригли у якості покарання за те, що дівчинка погано помила голову. ОСОБА_9 забажала жити у тітки, і остання не заперечувала проти цього, про що надала відповідну заяву. Оскільки проти батьків ОСОБА_5 були встановлені тимчасові заборонні приписи, дівчинка вважається такою, що тимчасово залишилася без батьківського піклування, і тому її було тимчасово влаштовано до 15 жовтня 2021 року до ОСОБА_11 . При цьому вказала, що службою у справах дітей були здійснені усі необхідні дії перед винесенням такого рішення, зокрема відбулося спілкування з дитиною, обстеження житлових умов ОСОБА_12 Батькам ОСОБА_9 , і ОСОБА_10 було рекомендовано корекційні програми, відвідування психолога. Зауважила, що Служба у справах дітей виходить лише з інете6рсів дитини, яка на теперішній час зазначала насильства і її поведінка свідчить про небажання проживати з батьками, яких вона боїться, оскільки після заборонного припису дівчина почала заспокоюватися, посміхатися. Просила суд узвали рішення на свій розсуд з урахуванням інтересів дитини.

Представник заінтересованих осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Мотрук Р.В. у судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви ОСОБА_3 , зазначив, що факти застосування фізичного насильства з боку батьків по відношенню ОСОБА_5 не підтверджені, підстави для обмежувального припису відсутні. До 05 жовтня 2021 року жодних обставин, які могли стати підставою для звернення до відповідних органів, не були відомі, адміністрація школи не зверталася до цього часу з приводу можливого застосування насильства щодо дівчинки. Звернув увагу, що заява тітки ОСОБА_9 і повідомлення з школи надійшли одночасно. Неповнолітня ОСОБА_9 завжди охайно вдягнена, її фізичний та психологічний розвиток є належним, і жодних підстав вважати, що ті факти, про які вона повідомляє, є реальними не має. Однак, не зважаючи на те, що факти насильства не доведені, службою у справах дітей прийнято рішення віддати дитину до невідомої людини, члени сім`ї якої можуть бути такими, що притягнуті до кримінальної відповідальності, або інші обставини, які не були з`ясовані і які необхідно знати перед тим як передавати дитину до іншої сім`ї. На думку представника заінтересованих осіб, у нього є сумніви щодо дійсного волевиявлення дитини про небажання повертатися до сім`ї батьків, що можливо має місце маніпулювання підлітком. Також, на його думку, заборона рідному батькові спілкуватися із дитиною протягом шести місяців не сприятиме відновленню нормальних стосунків між батьком та дочкою. Батьки не заперечують наявність конфліктної ситуації у сім`ї, але вони погоджуються з необхідністю пройти психологічну корекційну програму для вирішення цієї ситуації. Також,звернув увагу, що вирішення цієї справи повинно бути з урахуванням саме інтересів дитини, а не її забаганок.

Заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до суду не з`явилися, були належним чином повідомлені, їх інтереси представляє в суді адвокат Мотрук Р.В., а тому суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, що не суперечить положенням ст. 350-5 ЦПК України, частина перша якої передбачає розгляд справи за відсутності належним чином сповіщених заінтересованих осіб.

Суд, заслухавши представників заінтересованих осіб, дослідивши матеріалі справи, надавши оцінку доказам у сукупності, дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками у свідоцтві про її народження записано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 15).

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , окрім неї у квартирі проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (мешкає у м. Одеса).

28 вересня 2021 року постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стали обставини які встановлені судом під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 03.08.2021, а саме те, що 13.08.2021 о 13.00 годині ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а саме наніс їй три удари рукою по сідницях та один удар пряжкою від ременя, чим могла бути завдана істотна шкода фізичному здоров`ю ОСОБА_4 .

Як слідує з вказаної постанови суду, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується письмовими доказами, зокрема рапортом чергового інспектора про надходження 23.08.2021 повідомлення зі служби «102», що заступником директора СЗШ № 21 виявлено у учениці 9 класу ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 , гематоми, зі слів дівчини її б`є батько ОСОБА_1 ; рапортом чергового інспектора про надходження 23.08.2021 повідомлення зі служби «102», що за адресою: АДРЕСА_2 батько ОСОБА_1 б`є доньку ОСОБА_15 ; заявою заступника директора Кулик О.І. від 23.08.2021 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за те, що він чинить тиск психологічного характеру на доньку ОСОБА_4 ; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , у яких він зазначив, що у виховних цілях ударив доньку кілька разів по сідницях; письмовими поясненнями ОСОБА_4 , яка у присутності батька, пояснила, що 13.08.2021 тато ударив її по сідницях три рази долонею та один раз пряжкою від ременя; фотозображеннями, на яких видно на сідницях дитини гематоми тощо.

Викладені у постанові суду від 28.09.2021 обставини вчинення домашнього насильства щодо неповнолітньої ОСОБА_5 , спростовують доводи представника заінтересованих осіб - адвоката Мотрук Р.В. про те, що до 05 жовтня 2021 року жодні обставини, які б могли свідчити про вчинення щодо дівчинки фізичного насильства, відсутні.

05 жовтня 2021 року інспектором Сектору ювенальної превенції ВП КРУП ГУНП в Дніпропетровській області були винесені термінові заборонні приписи стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв`язку із скоєння ними домашнього насильства фізичного характеру стосовно постраждалої особи ОСОБА_4 , які перебувають у стосунках: батьки і дитина, застосовано заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника, а саме заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб до 15.10.2021.

Служба у справа дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, розглянувши повідомлення ОСОБА_3 про тимчасове влаштування рідної племінниці, дитини, яка залишилася без батьківського піклування, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , встановила, що відповідно до термінових заборонних приписів від 05.10.2021 стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , останнім заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком до 15.10.2021, на теперішній час неповнолітня ОСОБА_4 проживає разом із заявницею, яка виявила бажання залишити дитину в своїй сім`ї до вирішення питання подальшого перебування дівчини в біологічній сім`ї.

На підставі встановлених обставин, Службою у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, прийнято рішення, яке оформлено Наказом № 82 від 05.10.2021, про тимчасове влаштування неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в сім`ю рідної тітки ОСОБА_3 , 1982 р.н., яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , терміном до 15 жовтня 2021 року.

Згідно з копією Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , складеного 05.10.2021 комісією у складі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , було зазначено про необхідність активізувати соціальний супровід сім`ї з обов`язковим залученням конфліктолога та психолога.

Також, у зазначеному вище Акті у графі «пояснення дитини» викладено наступне: «Боюся повертатися додому, так як батьки знову будуть бити», а також у графі «джерела інформації» дитина особисто повідомляє про постійне домашнє насильство.

У своєму письмовому поясненні, наданому 05.10.2021 Службі у справах дітей Саксаганської районної у місті ради, неповнолітня ОСОБА_4 викладає наступне (дослівно): «я мешкаю на АДРЕСА_2 разом із батьком ОСОБА_1 та з матір`ю ОСОБА_2 . По відношенню до мене постійно проявляють насилля, а саме мама мене душила за те, що повисила голос, била качалкою та черпаком та взуттям. Папа трубой пластмасовою та металевою по ягодицям та рукам. Всі ці дії відбуваються через те, що повисила голос, не попрасувала, не приготовила. Я прокидаюсь у шостій годині ранку і починаю мити підлогу, прибираю, готую сніданок собі або батькам, заправляю машинку, розвішую білизну, потім іду робити покупки (продукти), прасування мати не прасує вже 2 роки і всі хатні справи я виконую всі хатні роботи, постійно мию посуд, тримали на хлібі з водою два тижні, забирала мати щітку зубну, а потім нею била, скаржилася татові, що я її не слухаюсь і за це тато бив, забороняв носити нові речі, які купила бабуся, а давали старі подерті речі.

23.09.2021 рік близько 16.00 я знаходилася вдома з матір`ю. Я прийшла зі школи. Через те, що зіпсувалося м`ясо вона почала кричати та бити мене, хапала за шию та руку, після цього я неодноразово просила не чіпати мене і бити продовжила. В цей день прийшов батько додому та мати поскаржилася і він наніс мені 3-4 удари на спину лодонею. Після цього, я пішла до себе в кімнату. Також хочу сказати стосовно молодшої дитини насилля не здійснюють, але мені забороняють наближатися до дитини без дозволу та дивитися до неї»

Також, у судовому засіданні було досліджено характеристику на ОСОБА_1 , долученої до матеріалів справи за клопотання адвоката Мотрук Р.В., з якої вбачається, що майстер ТОВ «КБП» ОСОБА_19 характеризує ОСОБА_1 позитивно, як трудолюбивого та сумлінного працівника.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Так, правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини.

Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб.

Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні.

07 листопада 2011 року Україною було підписано Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, на виконання якої 07 грудня 2017 року прийнято Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Як визначено п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону № 2229-VIII, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Частиною 2 статті 26 вказаного Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону № 2229-VIII, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону вказано, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Таким чином, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису необхідно встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених статтями 77-80 ЦПК України.

Встановивши вказані обставини справи, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку про доведеність застосування до неповнолітньої ОСОБА_4 з боку її батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 психологічного та фізичного насильства, що негативно впливає на фізичний та психологічний стан дитини.

Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що випадок фізичного та психологічного насильства відносно дитини ОСОБА_5 , який мав місце 13.08.2021 не був одиничним.

При цьому суд виходить з самого поняття насильства над дитиною, яке є широким поняттям, і включає у собі різні види поведінки батьків або осіб, що їх замінюють, і різні стилі і заходи виховання, які у будь-якому разі повинні виключати насильство у будь-яких формах чи проявах, і забезпечувати розвиток дитини в безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 756/3859/19 зроблено висновок, що враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Разом з тим, суд вважає, що достатнім буде встановлення обмежувального припису строком на 3 місяці, оскільки заявником не доведено існування високого рівня вірогідності настання тяжких чи особливо тяжких наслідків вчинення домашнього насильства щодо постраждалої особи, які б свідчили про необхідність встановлення максимального строку обмежувального припису - 6 місяців, і термін у 3 місяці, на думку суду, буде достатнім для проходження тих заходів, які рекомендовані заінтересованим особам та заявникові відповідними службами для вирішення конфліктної ситуації, яка сталася між батьками та дитиною, і існування якої не заперечують учасники справи.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, слід віднести на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 294, 350-1-350-8 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради про видачу обмежувального припису, - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , яким визначити наступні тимчасові обмеження їх прав:

- обмежити особисте спілкування з постраждалою дитиною - неповнолітньою дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , наближатися на відстань 500 метрів до місця проживання (перебування), навчання, інших місць частого відвідування постраждалою особою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видати строком на три місяці.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради.

Копію рішення суду, для виконання, направити уповноваженому підрозділу органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено та підписано 18 жовтня 2021 року.

Суддя: О. В. Колочко