Номер провадження: 22-ц/813/6173/21
Головуючий у першій інстанції Кузнецова В. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д., Дришлюка І.А.,

в порядку спрощеного провадження переглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 04 лютого 2020 року, водій автомобіля Mercedes (д/з НОМЕР_1 ), рухаючись по пров. Книжному, на перехресті пров. Книжного та вул. Преображенської, пошкодив задню зовнішню боковину автомобіля Hyundai, д/з НОМЕР_2 , яким він керував на законних підставах. У зв`язку з цим, він звернувся до Портофранківського відділення Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області. У відповіді №36-2-1947 від 13.02.2020р. йому було повідомлено, що особу водія автомобіля Mercedes (д/з НОМЕР_1 ) встановлено, ним є ОСОБА_2 . Крім того вказує, що на відеозапису, що здійснений ним, відображені всі обставини пошкодження, сам відповідач та його дії. За його замовленням було складено висновок спеціаліста-автотоварознавця про оцінку вартості матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля Hyundai від 13 березня 2020 року. Вважає, що противоправними діями відповідача завдано йому матеріальну шкоду у розмірі 6 826,36 гривень, а також моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., яка полягає у душевних та психічних стражданнях, хвилюванні, страху та стресу. На підставі чого, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просив суд задовольнити його вимоги в повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.

Справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Оскільки в даній справі ціна позову становить 11 826,36 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 12 жовтня 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, вставленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України).

Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 04 лютого 2020 року звернувся до Портофранківського відділення Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області щодо прийняття заходів до водія автомобіля Мерседес (д.з. НОМЕР_1 ), який 04 лютого 2020 року, за адресою: м. Одеса пров. Книжного кут вул. Преображенської, пошкодив задню зовнішню боковину автомобіля Hyundai, д/з НОМЕР_2 .

13 лютого 2020 року начальником Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області повідомлено ОСОБА_1 , що його звернення з проханням прийняти заходи до водія автомобіля Мерседес (д.з. НОМЕР_1 ), який 04.02.2020р., за адресою: м. Одеса пров. Книжного кут вул. Преображенської порушив правила дорожнього руху та пошкодив заднє крило належного, ОСОБА_1 , автомобіля Хюндай (д.з. НОМЕР_2 ) зареєстровано до ІПНА ЄО за №1947 від 05.02.2020р.. Особу водія автомобіля Мерседес (д.з. НОМЕР_1 ) встановлено. Для вирішення питання про притягнення порушника до адміністративної відповідальності за порушення ПДР матеріали перевірки направлено до УПП в м.Одесі.

Згідно із консультативного висновку лікаря ОСОБА_3 від 04.02.2020р. та 07.02.2020 року ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою, у зв`язку з чим було поставлено діагноз вегето-судинна дистанія по гіпертензивному типу. Ситуаційна реакція.

Консультативним висновком ОСОБА_4 від 05.02.2020р. встановлено психіатричний діагноз «гостра реакція на стрес».

Відповідно консультативного висновку ОСОБА_4 від 06.02.2020р. (повторний огляд) встановлено психіатричний діагноз «гострий стресовий розлад (вплив стресора вважати з 04.02.2020р.)».

Згідно із листом УПП в Одеській області ДПП від 01.04.2020р. ОСОБА_1 повідомлено, що станом на 03.04.2020р. ОСОБА_2 до УПП в Одеській області ДПП не прибував та на телефонні дзвінки не відповідав.

Листом УПП в Одеській області ДПП від 24.04.2020р. адвокату Довбишеву Д. повідомлено, що ОСОБА_2 до УПП в Одеській області ДПП не прибував та на телефонні дзвінки не відповідав.

13 жовтня 2020 року на адресу суду було надано копії матеріалів розгляду звернення ОСОБА_1 , стосовно події, яка мала місце 04 лютого 2020 року у м. Одеса по вул. Преображенська кут пров. Книжний (ЄО №1947 від 05.02.2020р.).

З вищезазначених матеріалів вбачається, що 11 лютого 2020 року ОСОБА_2 було надано пояснення, відповідно до яких: ОСОБА_2 04 лютого 2020 року о 10.00 год. дійсно проїздив з пров. Книжний на вул. Преображенську, і йому довелося поступитися і дати дорогу автомобілю Хюндай (д.з. НОМЕР_2 ). Крім того, зазначено, що з його боку нецензурної лайки не було. Крім того, ніяких пошкоджень автомобілю він не спричиняв.

Відомості щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно відповідача ОСОБА_2 відсутні.

Згідно висновку спеціаліста - автотоварознавця про оцінку вартості матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля Hyundai від 13 березня 2020 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого 04 лютого 2020 року автомобіля Хюндай (д.з. НОМЕР_2 ) складає 6 826, 36 грн..

Обов`язок відшкодувати завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При цьому вина у завданні шкоди, згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина 2 статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

В матеріалах справи відсутні докази оформлення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої транспортний засіб позивача зазнав механічних ушкоджень з матеріальними збитками, зокрема не надано Протоколу про адміністративне правопорушення, який складається в письмовій формі відповідно до вимог статті 254 КУпАП; не встановлено винну особу причетну до завдання пошкоджень автомобілю; а також не надано суду постанови про притягнення винної особи до відповідальності, у встановленому законодавством порядку.

Із відеозапису, наявного в матеріалах справи не видно, що саме діями відповідача ОСОБА_2 заподіяна шкода автомобілю позивача у вигляді вм`ятини.

Судова колегія враховуючи, що вина ОСОБА_2 у пошкодженні належного ОСОБА_1 автомобілю не встановлена, а тому правові підстави для покладення на відповідача відповідальності по відшкодуванню матеріальної шкоди відсутні.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Обставини, на які ОСОБА_1 посилається в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389 ЦПК України Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 12 жовтня 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дришлюк

Р.Д.Громік