Справа № 161/7735/21 Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М.
Провадження № 22-ц/802/1293/21 Категорія: 39 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Шевчук Л.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія" Кредит - Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Кредит-Капітал" на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

27 квітня 2021 року на адресу суду надійшов позов ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 13 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір №1931582, за умовами якого відповідач отримав 10 000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Пункт 7.1 Кредитного договору визначає, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит.

Однак, відповідач належним чином умов кредитного договору не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість. Станом на 04 січня 2021 року сума заборгованості відповідача за кредитом становить 33 600,00 гривень, з яких: 1) прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10 000 гривень; 2) прострочена заборгованість за комісією - 5000 гривень; 3) прострочена заборгованість за процентами - 17 600 гривень; 4) строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 гривень; 5) строкова заборгованість за комісією - 0,00 гривень; 6) строкова заборгованість за процентами - 0,00 гривень; 7) строкова заборгованість за штрафами і пенею - 1000 гривень.

27 березня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №49-МЛ, відповідно до умов якого відбулось відступлення права вимоги, в тому числі, за кредитним договором №1931582 від 13 грудня 2019 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан».

Таким чином, первинний кредитор ТОВ «Мілоан» передав ТзОВ «Кредит-Капітал» відповідно до Договору відступлення прав вимоги №46-МЛ від 27 березня 2020 року разом з матеріалами кредитної справи та Довідку про ідентифікацію, яка підтверджує, що ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1931582 від 13 грудня 2019 року. Акцепт договору позичальником вчинено з використанням підпису одноразовим ідентифікатором.

На підставі наведеного, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №1931582 від 13 грудня 2019 року в розмірі 33 600 гривень на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 гривень на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Кредит - Капітал", посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не мав правових підстав для відмови в задоволенні позову у зв`язку з неповерненням відповідачем позики. При укладенні договору сторони погодили всі істотні умови.

Представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (33600 грн.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 22 жовтня 2021 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір №1931582, за умовами якого відповідач отримав 10 000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Пункт 7.1 Кредитного договору визначає, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Зі змісту наявного у справі кредитного договору № 1931582 від 13 грудня 2019 року, позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Сума кредиту становить 10 000 гривень. Кредит надається строком на 28 днів з 13 грудня 2019 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 10 січня 2020 року. Сукупна вартість кредиту складає 6600 гривень в грошовому виразі та 860,00 % річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Комісія за надання кредиту: 1000 гривень, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 5600,00 гривень, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с. 5-7).

Згідно з п. 6.1 Кредитного договору цей договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений на веб-сайті Товариства miloan.ua.

Розміщені в особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон Позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку, вказаними позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) Особистому кабінеті на сайті Товариства. Після укладення цей Кредитний договір розміщується в Особистому кабінеті Позичальника (п.6.2 Кредитного договору).

За змістом п. 6.3 Кредитного договору позичальник, приймаючи пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами та Графіком розрахунків) Договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору; він не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність Позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього Договору про які він не повідомив Товариство (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана Товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повного, актуальною та достовірною; він відповідає вимогам Заявника, що встановлені розділом 2 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору.

Укладення Товариством кредитного договору з Позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 Кредитного договору). Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.6.5 Кредитного договору).

31 січня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ « Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 49-МЛ від 27 березня 2020 року. Відповідно до умов якого відбулось відступлення права вимоги і за кредитним договором № 1931582 від 13 грудня 2019 року, що укладений між ТОВ « Мілоан» та ОСОБА_1 .

Станом на 04 січня 2021 року сума заборгованості відповідача за кредитом становить 33 600,00 гривень, з яких: 1) прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10 000 гривень; 2) прострочена заборгованість за комісією - 5000 гривень; 3) прострочена заборгованість за процентами - 17 600 гривень; 4) строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 гривень; 5) строкова заборгованість за комісією - 0,00 гривень; 6) строкова заборгованість за процентами - 0,00 гривень; 7) строкова заборгованість за штрафами і пенею - 1000 гривень.

Відповідачу було надіслано вимогу про погашення кредитної заборгованості та надано термін для добровільного врегулювання Позивачем зобов`язань.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК Україниправочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію`визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК Українидає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК Українидоговір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію`моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів вважає твердження суду першої щодо не підписання відповідачем кредитного договору не обґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи та нормами Закону, що регулюють спірні правовідносини.

Зі змісту кредитного договору від 13 грудня 2019 року вбачається, що при його укладенні відповідачем було вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податку, адреса реєстрації та місця фактичного проживання, номер мобільного.

Відповідач під час розгляду справи, як в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду справи, не вказував на протиправне використання його особистих даних сторонніми особами, в тому числі і його номером мобільного телефону, на який ТОВ «Мілоан» був надісланий одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем позивачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 не був би укладений.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

У договорі про надання кредиту зазначено, що ТОВ «Мілоан» діє на підставі Свідоцтва про внесення кредитної установи до Державного реєстру фінансових установ №16103409 від 14 липня 2016 року.

Усупереч доводам відзиву на апеляційну скаргу, факт перерахування ТОВ «Мілоан» кредитних коштів ОСОБА_1 на кредитний рахунок підтверджується довідкою.

Матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази, які підтверджують факт укладення ОСОБА_1 договору про надання кредиту та отримання ним кредитних коштів.

Відповідачем доказів на підтвердження виконання умов договору та повернення заборгованості надано не було та клопотання про їх витребування до суду не подавалось.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з розміром заборгованості, яку просить стягнути позивач, з огляду на наступне.

Сторони кредитного договору від 19 грудня 2019 року обумовили суму кредиту в розмірі 10000 грн, сукупну вартість кредиту, що вкладає 6600 грн, з яких 1000 грн - це комісія та 5600 грн - проценти за користування кредитними коштами, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом ( п. 1.2, 1.5 Договору).

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12.

Термін повернення кредитних коштів сторони погодили 10.01.2020 року.

Тобто, право ТОВ «Мілоан» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору 10 січня 2020 року, тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом.

Крім того, як обґрунтовано вказує відповідач у доводах відзиву на апеляційну скаргу, позивачем не було надано детального розрахунку за складовими кредитної заборгованості, яку просить стягнути з ОСОБА_1 , зокрема простроченої заборгованості за процентами в сумі 17600 грн, та простроченої заборгованості за комісією в розмірі 5000, та штраф в розмірі 1000 грн, із зазначенням за який період була нарахована та за якою відсотковою ставкою.

Враховуючи те, що умовами кредитного договору не було передбачено нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору, та простроченої комісії, а також штрафу, колегія суддів дійшла до висновку, що із відповідача підлягає стягненню саме узгоджений сторонами кредитного договору розмір процентів, що становить 5600 грн, комісія в розмірі 1000 грн та самого тіла кредиту в розмірі 10000 грн, оскільки відповідачем не подано доказів виконання умов договору та розмір сплати кредитної заборгованості.

Таким чином, у відповідності до положень п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким позовні вимоги необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту у сумі 10000 грн, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами у сумі 5600 грн, 1000 грн - комісії за надання кредиту, а разом 16600 грн.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути 1121, 38 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1682, 07 грн судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до 49,40 % задоволених позовних вимог.

Крім того, слід зазначити, що при зверненні до суду з апеляційною скаргою, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2270, 00 грн, а належало до сплати 3405 грн, що становить 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви до суду першої інстанції ( 2270, 00 *150%).

Враховуючи зазначене з позивача в дохід держави необхідно стягнути 1135, 00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит - Капітал» задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» () 16600 (шістнадцять тисяч шістсот) гривень кредитної заборгованості, яка складається з: 10000 (десять тисяч) гривень тіла кредиту, 5600 (п`ять тисяч шістсот) гривень проценти за користування кредитом, 1000 (одна тисяча) гривень комісії.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» () 1121, 38 грн судового збору за подання позовної заяви та 1682, 07 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» ( ) в дохід держави 1135, 00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя

Судді