ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 жовтня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 731/43/21

Головуючий у першій інстанції - Савенко А. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1074/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді Шарапової О.Л.,

суддів Онищенко О.І., Скрипки А.А.

секретар- Бивалькевич Т.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба - Нова»

Особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 .

Оскаржується рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 24 травня 2021 року.

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 15 серпня 2018 року, укладений між нею та СТОВ «Дружба-Нова», щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0138, та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :07:000:0138, площею 2,00 га, яка знаходиться на території Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області. 15 серпня 2018 року вона передала вказану земельну ділянку відповідачу СТОВ «Дружба-Нова» в оренду, на підставі чого між ними було укладено договір про надання права користування земельної ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). При укладенні зазначеного договору вона погодилася передати земельну ділянку в користування відповідачу на 10 років, з обов`язковою умовою, зокрема, що кошти за таке користування мали бути сплачені одночасно за весь період користування земельною ділянкою, оскільки вона на момент укладення договору перебувала у скрутному матеріальному становищі і потребувала грошей для ремонту житла. Плата за користування земельною ділянкою за весь термін дії Договору на підставі п. 3.1, була встановлена в розмірі - 85 183, 06 грн, проте відповідачем 05 вересня 2018 року було перераховано лише 68 572, 36 грн. Позивачка вказує, що підписаний договір є дуже об`ємний та складений дрібним шрифтом, з його умовами її ніхто не ознайомлював, оскільки не було надано достатньо часу для його вивчення, терміни та юридичні поняття їй також не роз`яснювалися. За усною домовленістю з відповідачем, позивачка мала намір передати у користування (оренду) земельну ділянку лише на 10 років, тому вона погодилася на оплату у розмірі - 85 183, 06 грн. Разом з тим, ознайомившись детально з умовами договору, позивачкою було встановлено, що строк дії даного Договору вказано до 14 серпня 2117 року, а оплата за 99 років користування земельною ділянкою в сумі 85 183, 06 грн є несправедливим та значно нижчим 3% вартості такої земельної ділянки, що значно менше ніж отримують орендодавці в даній місцевості. Таким чином, визначена договором сума коштів, яку вона отримала за передачу в користування належну їй земельну ділянку, строком на 99 років, занадто мізерна, що ставить її у невигідне положення, позбавивши її права отримати орендну плату у розмірі, на який вона розраховувала за наслідками укладеного договору. У зв`язку з цим, невірне розуміння особливостей договору емфітевзису, що відрізняється від умов договору оренди земельної ділянки, призвело до вчинення нею правочину, помилившись щодо обставин, які мають істотне значення, що є підставою для визнання його недійсним, адже підписуючи спірний договір вважала, що укладає договір оренди, належної їй земельної ділянки, строком на 10 років. Причинами цього, є як її помилка через необізнаність та слабкий зір, так і обман зі сторони відповідача шляхом замовчування та не роз`яснення істотних умов договору. Крім того, в спірний договір є недійсним, оскільки правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, а саме договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 24 травня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що підписуючи спірний договір, вона була у скрутному матеріальному становищі, а враховуючи усні домовленості і пояснення представників товариства, вважала, що укладає договір оренди належної їй земельної ділянки строком на 10 років, а не договір емфітевзису строком на 100 років; складанням договору займалися представники СТОВ «Дружба-Нова», які не роз`яснювали їй змісту та правових наслідків його умов.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що визначена договором плата за користування землею протягом 100 років становить 85183,06 грн, тобто рік користування фактично коштує близько 690 грн, що є несправедливим та значно нижчим, ніж отримують орендодавці у Варвинському районі.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що на час укладання договору вона не розуміла відмінностей та особливостей договору емфітевзису, у зв`язку з чим неправильно сприйняла його фактичні обставини, тобто такий договір був укладений нею через помилку щодо обставин, які мають істотне значення.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки її доводам щодо прихованого договору купівлі-продажу земельної ділянки, який фактично був укладений.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що на позивачка є власником земельної ділянки, цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га, кадастровий нмер :07:000:0138, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 06 серпня 201 року, який посвідчений приватним нотаріусом Варвинського районного нотаріального округу Пушкарьовою-Гезердава Н.О., зареєстрований в реєстрі за №978(а.с. 21-24).

15 серпня 2018 року між ОСОБА_1 (землевласник) та СТОВ «Дружба-Нова» (землекористувач) укладено Договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), за умовами передано землекористувачу право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), належною землевласнику на праві приватної власності, що відведена в натурі та розташована на території Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, кадастровий ноимер :07:000:0138, площею 2,00 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, зі строком дії даного договору до 14 серпня 2117 року (а.с. 35-40).

Відповідно до умов Договору, зокрема, п. 1.1. передбачено, що предметом договору є земельна ділянка сільськогосподарського призначення, детальна інформація про яку наведена в. п. 1.2. даного Договору, відносно якої землевласник, в порядку та на умовах визначених даним Договором, передає землекористувачу право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Пунктом 3.1 - 3.4 Договору визначено, що плата за користування земельною ділянкою, яка передається землевласником землекористувачу, встановлюється за погодженням сторін та складає 85183,06 грн за весь термін (строк) дії Договору, наведений в п. 2.1 цього Договору. Плата за користування Земельною ділянкою сплачується Землекористувачем у грошовій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок землевласника, зазначений у даному договорі, за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших податків, обчислених (нарахованих та утриманих) згідно з вимогами чинного на момент проведення такої виплати податкового законодавства.

У п. 9.3 Договору зазначено, що сторони підтверджують, що цей договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину. Сторони свідчать, що цей договір укладено ними не під впливом помилки, обману, насильства або тяжких обставин та при повному розумінні значення сторонами своїх дій та змісту даного правочину та правових наслідків, які несе для сторін факт його укладання.

Земельну ділянку позивачка передала відповідачу, про що свідчить підписаний сторонами 15 серпня 2018 року акт приймання-передачі земельної ділянки площею 2,00 га, в тому числі ріллі 2,00 га, кадастровий №:07:000:0138, що розташована на території Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с. 41).

Державну реєстрацію вказаного Договору було проведено 23.08.2018 року (а.с. 43-44).

Згідно ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно із частиною першою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону або неправильного його тлумачення не є підставою для визнання правочину недійсним; відсутні докази того, що позивачка на момент підписання договору мала такий поганий зір, який би перешкоджав їй ознайомитися з його змістом; текст договору не є дрібним; відсутні докази про те, що позивачка була позбавлена можливості звернутися за наданням правової допомоги та у разі незгоди з проектом договору не підписувати його; відсутні докази про те, що строк договору мав становити 10 років; розмір отриманої позивачкою плати за користування земельною ділянкою ( за вирахуванням податків) узгоджується з умовами укладеного договору;при укладанні договору сторони вільні у виборі контрагента та погодили всі умови договору; позивачкою не надано доказів , які б свідчили, що оспорюваний правочин вчинений під впливом обману; під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних умовах; уклавши оспорюваний договір позивачка лише передала земельну ділянку у користуванням на певний строк, а тому відсутні докази того, що правочин є удаваним.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з матеріалами справи та приписами законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, підписуючи спірний договір, вона була у скрутному матеріальному становищі, а враховуючи усні домовленості і пояснення представників товариства, вважала, що укладає договір оренди належної їй земельної ділянки строком на 10 років, а не договір емфітевзису строком на 100 років; складанням договору займалися представники СТОВ «Дружба-Нова», які не роз`яснювали їй змісту та правових наслідків його умов, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження таких доводів позивачки. Крім того, власне недбальство, незнання закону або неправильного його тлумачення не є підставою для визнання правочину недійсним.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначена договором плата за користування землею протягом 100 років становить 85183,06 грн, тобто рік користування фактично коштує близько 690 грн, що є несправедливим та значно нижчим, ніж отримують орендодавці у Варвинському районі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки за приписами ст..627 ЦПК України сторони є вільні при визначенні умов договору.

Доводи апеляційної скарги пр. те, що на час укладання договору вона не розуміла відмінностей та особливостей договору емфітевзису, у зв`язку з чим неправильно сприйняла його фактичні обставини, тобто такий договір був укладений нею через помилку щодо обставин, які мають істотне значення, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки незнання закону або неправильного його тлумачення не є підставою для визнання правочину недійсним.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не надано оцінки її доводам щодо прихованого договору купівлі-продажу земельної ділянки, який фактично був укладений, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачка лише передала земельну ділянку у користуванням на певний строк, а тому відсутні докази того, що правочин є удаваним.

Керуюсь ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 24 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складений 21 жовтня 2021 року.

Головуюча: Судді: