КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Мостової Г.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Аудиторська фірма «Аналітик»на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 червня 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Аудиторська фірма «Аналітик» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:

Увересні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Аудиторська фірма «Аналітик» звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист ділової репутації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у соціальній мережі Facebook у групі «ІНФОРМАЦІЯ_2» адміністратором групи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 було опубліковано допис стосовно приватного акціонерного товариства «Аудиторська фірма «Аналітик».

Даний допис складався з фотофіксації результатів проведеного аукціону тендерної закупівлі з аудиту в системі Prozorro, замовником якої є публічне акціонерне товариство «Одеський припортовий завод». Також Допис містить напис: «ІНФОРМАЦІЯ_3».

За допомогою допису всупереч Законам України «Про захист економічної конкуренції» та «Про публічні закупівлі» організовано публічний тиск на позивача шляхом його дискредитації, поширення негативної інформації, яка шкодить діловій репутації. Допис подає перекручену інформацію негативного характеру стосовно участі Позивача у закупівлі. А саме, даним дописом автор намагався дискредитувати позивача на тій основі, що він заявив найменшу ціну у процесі аукціону. Тим самим автор Допису ОСОБА_1 - спровокував коментарі за участі представників інших конкурентів позивача, які містять негативну інформацію стосовно позивача звинувачення про так званий «демпінг» та інше, що є дискредитацією у розумінні Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» та шкодить діловій репутації позивача.

На думку позивача, метою вищезазначених дій була недобросовісна конкуренція з боку інших учасників публічних закупівель, намагання шляхом поширення недостовірної та негативної інформації про позивача обмежити його конкурентоспроможність або навіть усунути від конкуренції.

В межах зазначеного тендеру брали участь 7 учасників - аудиторських фірм, в тому числі і позивач, цінову пропозицію якого системою Prozorro було автоматично визнано найбільш економічно вигідною. Початкова цінова пропозиція позивача становила 1350 тис. грн., і була більшою за пропозиції двох компаній з числа учасників.

Очікувана вартість закупівлі складала 2340 тис. грн. В результаті трьох раундів результати проведеного аукціону стали наступні: ТОВ «Ернст Енд Янг Аудиторські послуги» - 1990 тис. грн., ТОВ "Крестон Джі Сі Джі Аудит" - 1 120 тис. грн. ТОВ «Ейч Ел Бі Юкрейн» - 480 тис. грн., ТОВ "Макаудитсервіс" - 479 тис. грн. Аудиторська фірма «Респект» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю - 400 тис. грн., ТОВ «Аудиторська фірма «Капітал груп» - 399 тис. грн., ПрАТ «Аудиторська фірма «Аналітик» - 250 тис. грн..

Своїм дописом ОСОБА_1 подав інформацію про участь позивача в аукціоні із заявленням найнижчої ціни в якості негативної. Даними діями ОСОБА_1 спровокував поширення негативної інформації про позивача у коментарях до допису, авторами яких, зокрема, були сертифіковані аудитори - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

У додатку до позову міститься копія експертного висновку (оригінал наявний у позивача), додатками до якого є фіксації зазначених веб-сторінок. Окремо виділені коментарі відповідачів, які містять конкретну негативну інформацію щодо позивача, звинувачення у «демпінгу» та інших порушеннях. Для прикладу наводимо наступні коментарі:

ОСОБА_2 :

«Питаннячко, а чи робить аудит цей аналітик чи тільки бере звіти і їх описує?»,

«О, божечки, Одесский припортовый завод. Победитель тендера хоть познакомился с финансовой отчетностью или у него хобби всем сбивать цену в торгах???»

«можна і не питати...і так все зрозуміло... бо кожен день необхідно приймати участь в тендері і демпенгувати»

«При проведении тендера демпинг, при обнаружении ошибки запугивание клиента и подписание договора на ооооченъ существенные суммы и это похоже на рекет. Стыдно!!! Нарушение этики на лицо!!!»

ОСОБА_3 :

«Ганьба АФ за 250 тис. грн. Думаю, що в наступному році даної фірми вже не буде в реєстрі!», «а я не кажу за особистості хто він, перед усім він ганбить нашу професію та звання АУДИТОРА», «а Вам приятно, что из за таких мнение клиентов об аудиторов не очень хорошее»

ОСОБА_4 : «Я не оправдываю способ высказывания своего мнения касательно данной ситуации отдельными коллегами. Но это никак не может служить оправданием поведению вашей (и некоторых других) аудиторских компаний. Своими действиями вы множите на ноль усилия сотен других аудиторов по формированию профессиональных команд и построению цивилизованного рынка аудита. И этому оправдания НЕТ».

Як видно з коментарів Допису, адміністратор групи ОСОБА_1 , який повинен присікати неетичні прояви в коментарях, навпаки - стимулював написання коментарів негативного змісту щодо позивача.

Голова правління позивача ОСОБА_5 повідомив у своєму коментарі до допису про те, що якщо у когось є якісь питання стосовно дій позивача, ця особа може звернутися з офіційним запитом до позивача. Жодного офіційного запиту позивач не отримав, а натомість відповідачі і далі продовжували писати коментарі, які містять негативну інформацію про позивача.

Після спровокованого відповідачами скандалу позивач відмовився від подальшої участі у закупівлі аби припинити скандальні виступи. Про це було повідомлено головою правління ОСОБА_5 у коментарі до допису. Але Відповідачі і після цього продовжували писати коментарі з негативною інформацією про позивача.

Відповідачі також спровокували подальші негативні висловлювання на конференції з аудиту. Взагалі, інформація щодо так званого «демпінгу» позивача викладена у дописі та коментарях Відповідачів, не відповідає дійсності за будь-яких умов.

В дійсності, якщо передивитись перебіг аукціону повністю, видно, що початкова цінова пропозиція Позивача була 1350 тис. грн., у той час як два інших учасників подали нижчі цінові пропозиції 1 200 тис. грн., та 1 029,6 тис. грн. - що вже становить менше половини (44%) від стартової суми аукціону.

У продовж проведення аукціону ініціаторами пониження ціни були практично всі учасники.

Таким чином, інформацію, що викладена у дописі та коментарях відповідачів, позивач вважав негативною, оскільки: в ній стверджується про порушення позивачем норм чинного законодавства, порушення принципів моралі, неетичну поведінку в суспільному житті, дана інформація порушує право позивача на повагу до його ділової репутації. Відповідачі своїми діями намагалися подати позитивну інформацію щодо мінімальної заявленої позивачем ціни в якості негативної.

Посилаючись на викладене позивач просив суд зобов`язати сертифікованих аудиторів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 протягом 7 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію щодо приватного акціонерного товариства «Аудиторська фірма «Аналітик», поширену у дописі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» від ІНФОРМАЦІЯ_1 у групі «ІНФОРМАЦІЯ_2» (посилання ІНФОРМАЦІЯ_5) на сайті ІНФОРМАЦІЯ_4., шляхом розміщення у групі «ІНФОРМАЦІЯ_2» на сайті ІНФОРМАЦІЯ_4 окремого допису наступного змісту:

«спростування у дописі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» від ІНФОРМАЦІЯ_1 мною було поширено недостовірну інформацію відносно Приватного акціонерного товариства «Аудиторська фірма «Аналітик». Спростовую цю інформацію.» та, під спростуванням, тексту резолютивної частини ухваленого у цій справі рішення суду дослівно без редагування, скорочення та коментування.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 червня 2021 року відмовлено у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Аудиторська фірма «Аналітик» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист ділової репутації.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Приватне акціонерне товариства «Аудиторська фірма «Аналітик», в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, і неправильне застосування судом норм матеріального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також просило скасувати судове рішення в частинні стягнення з них на крористь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11500,00грн..

Вказує, що заяви та ствердження щодо протиправності дій позивача, порушення ним норм чинного законодавства не є оціночними судженнями, а є фактичними твердженнями, що підлягають спростуванню. Зазначає, що їхні обгрунтування з цього приводу були наведені у відповіді на відзив на позовну заяву. Також, наводить у додатку до даної апеляційної скарги коментарі відповідачів та пояснення стосовно фактичних тверджень, які містять ці коментарі. Вважає, що витрати понесені за платіжними документами, які надано відповідачем не є обгрунтованими та не повязані із розглядом справи.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, і відмовляючи у задововоленні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що в процесі судового розгляду не знайшло свого підтвердження те, що вказані коментарі відносяться саме до позивача. Окрім того, відсутні підтвердження того, що сторінки в Facebook ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належать саме відповідачам сертифікованим аудиторам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Як і відсутні підтвердження того, що відповідачі є саме сертифікованими аудиторами. Тому підстави для визнання вказаної позивачем інформації недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача відсутні.

Стягуючи з позивача на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 11500,00грн., суд першої інстанції керувався п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК та,враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, судом стягненона правову допомогу.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 32 Конституції України що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або іншій спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання. Отже, матеріально-правовий аспект захисту прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені.

Відповідно до ст. 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи.

Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі «Карпюк та інші проти України від 06 жовтня 2015 року)

Як роз`яснив пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року за №1, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах. В електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про дії та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

У пункті 6.5 постанови Великої Палати Верховного Суду 12 листопада 2019 року у справі №904/4494/18 (провадження №12-110гс19) зроблено висновок, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про телекомунікації» адміністрування адресного простору українського сегмента мережі Інтернет включає комплекс організаційно-технічних заходів, необхідних для забезпечення функціонування технічних засобів підтримки адресування, у тому числі серверів доменних назв українського сегмента мережі Інтернет, реєстру домену.UA в координації з міжнародною системою адміністрування мережі Інтернет, спрямованих на систематизацію та оптимізацію використання, обліку та адміністрування доменів другого рівня, а також створення умов для використання простору доменних імен на принципах рівного доступу, захисту прав споживачів послуг Інтернет та вільної конкуренції. Адміністрування адресного простору українського сегмента мережі Інтернет здійснюється уповноваженою організацією для: 1) створення реєстру доменних назв і адрес мережі українського сегмента мережі Інтернет; 2) створення реєстру доменних назв у домені.UA; 3) створення та підтримки автоматизованої системи реєстрації та обліку доменних назв і адрес українського сегмента мережі Інтернет; 4) забезпечення унікальності, формування та підтримки простору доменних назв другого рівня в домені.UA; 5) створення умов для використання адресного простору українського сегмента мережі Інтернет на принципах рівного доступу, оптимального використання, захисту прав споживачів послуг Інтернет та вільної конкуренції; 6) представництва та захисту у відповідних міжнародних організаціях інтересів споживачів українського сегмента мережі Інтернет. Адміністрування адресного простору мережі Інтернет у домені.UA здійснюється недержавною організацією, яка утворюється самоврядними організаціями операторів/провайдерів Інтернет та зареєстрована відповідно до міжнародних вимог.

Утворення адресного простору, розподіл і надання адрес, маршрутизація інформації між адресами здійснюються відповідно до міжнародних вимог.

Відповідно до пункту 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 22 липня 2003 року № 447-р «Про адміністрування домену «.UA» ОП «УМІЦ» створено з метою управління адресним простором українського сегмента мережі Інтернет, обслуговування та адміністрування системного реєстру та системи доменних імен домену верхнього рівня «.UA».

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Під час вирішення питання про визнання поширеної інформації недостовірною, повинен визначатися характер такої інформації та з`ясовуватися, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 рокуу справі № 753/13197/18провадження № 61-19524св19.

Встановлено, що у соціальній мережі Facebook у групі «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснено публікацію із написом «ІНФОРМАЦІЯ_3» із фотографією результатів аукціону, учасником якого, серед інших був позивач.

Під вказаною публікацією містяться в тому числі і коментарі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а саме:

- ОСОБА_2 : «Питаннячко, а чи робить аудит цей аналітик чи тільки бере звіти і їх описує?», «О, божечки, Одесский припортовый завод. Победитель тендера хоть познакомился с финансовой отчетностью или у него хобби всем сбивать цену в торгах???», «можна і не питати...і так все зрозуміло... бо кожен день необхідно приймати участь в тендері і демпенгувати» «При проведении тендера демпинг, при обнаружении ошибки запугивание клиента и подписание договора на ооооченъ существенные суммы и это похоже на рекет. Стыдно!!! Нарушение этики на лицо!!!»;

- ОСОБА_3 : «Ганьба АФ за 250 тис. грн. Думаю, що в наступному році даної фірми вже не буде в реєстрі!», «а я не кажу за особистості хто він, перед усім він ганбить нашу професію та звання АУДИТОРА», «а Вам приятно, что из за таких мнение клиентов об аудиторов не очень хорошее»;

- ОСОБА_4 : «Я не оправдываю способ высказывания своего мнения касательно данной ситуации отдельными коллегами. Но это никак не может служить оправданием поведению вашей (и некоторых других) аудиторских компаний. Своими действиями вы множите на ноль усилия сотен других аудиторов по формированию профессиональных команд и построению цивилизованного рынка аудита. И этому оправдания НЕТ».

Згідно із відповіді ПАТ «Одеський припортовий завод» від 11.11.2019 року № 3323, яка була надана ОСОБА_1 , тендерна пропозиція ПрАТ «Аудиторська фірма «Аналітик» щодо участі у тендері на закупівлю послуг з проведення обов`язкової аудиторської перевірки у січні 2019 року, була відхилена у зв`язку із відмовою компанії брати участь в тендері.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо порушення особистих немайнових прав позивача, а лише його посилання на недобросовісну конкуренцію з боку інших учасників публічних закупівель, намагання шляхом поширення недостовірної та негативної інформації про позивача обмежити його конкурентоспроможність або навіть усунути від конкуренції, не можуть бути підставою для захисту ще не порушеного права позивача на ділову репутацію.

Крім того, матеріали справи не містять доказів про те, що опублікований допис стосовно ПАТ «Аудиторська фірма «Аналітик» у соціальній мережі Facebook мав для позивача негативні юридичні наслідки.

Апеляційний суд зауважує, що під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій не встановлено наявності підстав визнання недостовірною та спростування інформації та не визначено, що цивільне право позивача, за захистом якого він звернувся до суду було порушено відповідачами, і в чому полягає його порушення.

Щодо стягнення витрат про прфесійну допомогу, апеляційний суд зазначає настпуне.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються; у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України від «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України від «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ст. 19 Закону України від «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Аналогічні висновки зазначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 листопада 2019 у справі №901/264/19.

При визначенні суми відшкодування необхідно виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17.

Встановлено, що між адвокатом Усенком А.І. та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги №0 18 від 06.11.2018 року.

Відповідно до додаткової угоди № 3 від 03.10.2019 року до договору про надання правової допомоги №0 18 від 06.11.2018 року, Акту приймання-передачі наданих послуг вартість надання адвокатом правової допомоги сторони погодили вартість та обсяг правової допомоги.

Відповідно попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, вартість витрат складається у розмірі 11500,00 грн..

Відтак, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача витрат на професійну провову допомогу у розмірі 11500,00 грн., оскільки заява про відшкодування вищезазначених витрат, була надана у строк, визначений ЦПК, і представником відповідача наведено детальне обґрунтування та належні докази на підтвердження понесених витрат на таку допомогу у розмірі 11500,00 грн..

Доводи апеляційної скарги про те, що заяви та ствердження щодо протиправності дій позивача, порушення ним норм чинного законодавства не є оціночними судженнями, а є фактичними твердженнями, що підлягають спростуванню, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки судом не встановлено наявності юридичного складу правопорушення, а також встановлено, що вислови відносяться до оціночних суджень, та є проявом своди слова у демократичному суспільстві.

Доводи апеляційної скарги про те, що витрати понесені за платіжними документами, які надано відповідачем не є обгрунтованими та не повязані із розглядом справи, апеляційний суд відхиляє, оскільки відповідачем надано належні, допустимі та достовірні докази понесених витрат на правову допомогу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що не майнове право позивача не було порушено відповідачами.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 15, 201 , 277 ЦК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Аудиторська фірма «Аналітик» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 червня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «20» жовтня 2021 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіД.Р. Гаращенко
Г.І. Мостова