1Справа № 335/2921/21 2/335/1624/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Новік Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, що є власністю шляхом виселення,

за участю представника позивача Худолій Н.В. , представника відповідача ОСОБА_6 , представника третьої особи Філіпової Л.Л., -

ВСТАНОВИВ:

Представник Запорізької міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, що є власністю шляхом виселення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у комунальній власності м. Запоріжжя перебуває гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходиться у господарському віданні та на балансі КП «Наше місто» ЗМР.

Згідно із особовим рахунком № НОМЕР_1 , який відкрито по кімнаті № НОМЕР_2 у гуртожитку по АДРЕСА_1 , основним квартиронаймачем кімнати є ОСОБА_1 , яка зареєстрована за вказаною адресою з 02.03.2006 року разом із ОСОБА_2 , ОСОБА_7 . Відомості щодо підстав надання кімнати у користування зазначеним особам на даний час не збереглися. Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 у вказаному житловому приміщенні не проживають більше двох років та не користуються ним, мають заборгованість по наданим комунальним послугам, відомості про їх місцезнаходження на теперішній час відсутні.

Разом з цим, у зазначеній кімнаті гуртожитку без реєстрації проживають відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відносно яких надходили скарги мешканців сусідніх кімнат щодо порушення правил внутрішнього трудового розпорядку гуртожитку та етичної поведінки, що порушує спокій громадян, які проживають у гуртожитку. Зазначеним особам надавалися попередження щодо звільнення житлового приміщення, однак вони продовжують проживати у вказаній кімнаті, не маючи документів, які дають право на проживання у ній.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 такими, що втратили право користування кімнатою АДРЕСА_2 , та усунути перешкоди у користуванні, належним позивачу майном шляхом виселення із зазначеного приміщення відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою суду від 22.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам у справі надано строки для подання заяв по суті справи.

15.04.2021 року відповідачем ОСОБА_7 було подано відзив на позов, за змістом якого відповідач проти позову заперечує з тих підстав, що він не проживає за місцем реєстрації, з поважних причин, у зв`язку із призовом на строкову військову службу з 21.07.2020 року, яку проходить у місті Стрий Львівської області. У зв`язку із цим просить суд у задоволенні позовних вимог, заявлених до нього, відмовити, а також просив зупинити провадження у справі до закінчення ним строкової військової служби.

15.04.2021 року відповідачем ОСОБА_3 було подано зустрічний позов до Запорізької міської ради, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням, який ухвалою суду від 22.06.2021 року було залишено без руху, у зв`язку із невідповідністю вимогам ст. 177 ЦПК України.

Ухвалою суду від 23.09.2021 року зустрічний позов ОСОБА_3 , на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, визнано неподаним та повернуто позивачу.

30.04.2021 року представник третьої особи КП «Наше місто» ЗМР подав письмові пояснення по справі, у яких підтвердив викладені у позові обставини, та наполягав на задоволенні позову.

17.05.2021 року представник позивача Запорізької міської ради суду подав уточнений позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, що є власністю шляхом виселення, який було прийнято до розгляду судом 22.06.2021 року.

Посилаючись на зазначені у первісному позові обставини, з урахуванням відзиву відповідача ОСОБА_7 , позивач просив суд визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 такими, що втратили право користування кімнатою АДРЕСА_2 , та усунути перешкоди у користуванні, належним позивачу майном шляхом виселення із зазначеного приміщення відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , судові витрати покласти на відповідачів.

22.06.2021 року представником позивача подано клопотання про виклик у судове засідання для допиту у якості свідка гр. ОСОБА_8 з метою підтвердження обставин позову, на які позивач посилається в його обґрунтування, яке ухвалою суду від 22.06.2021 року було задоволено.

18.10.2021 року представником позивача було подано клопотання про виклик у судове засідання для допиту у якості свідка гр. ОСОБА_9 з метою підтвердження обставин позову, на які позивач посилається в в його обґрунтування, яке в ході розгляду справи було задоволено судом.

Інших заяв по суті справи суду подано не було.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених в уточненому позові, та наполягала на їх задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечував, суду пояснив, що відповідач отримував зазначене у позові житло, на підставі відповідного ордеру, в подальшому виселився та знявся з реєстрації за вказаною адресою та на даний час має інше місце реєстрації. Потім, через деякий час він знову вселився у вказану кімнату гуртожитку зі згоди сина ОСОБА_7 . Тому вважає позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_3 , необгрунтованими та у їх задоволенні просить відмовити.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутність суду не подавали.

Представник третьої особи КП «Наше місто» ЗМР у судовому засіданні підтвердила викладені у позові обставини, просила позов задовольнити.

Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг ЗМР у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін у справі, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 28.02.2006 року № 66/2 „Про прийняття до комунальної власності м. Запоріжжя об`єктів житлового фонду від відкритого акціонерного товариства „Електрометалургійний завод „Дніпроспецсталь" ім. А.Кузьміна" передано до комунальної власності м. Запоріжжя (а.с. 9-10).

Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради є власником 23/25 частин гуртожитку по АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 11-12). Зазначений будинок знаходиться у господарському віданні КП «Наше місто» ЗМР, відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 24.06.2019 року № 268 (а.с. 118).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи (а.с. 35-36).

Довідками начальника абонентської служби КП „Наше місто" ЗМР від 27.01.2021 року підтверджено, що за ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , та вона є відповідальним квартиронаймачем житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , в тому числі, має заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги станом на 01.01.2021 року у розмірі 7 854,89 гривень (а.с. 18-19).

Відповідно до актів КП «Наше місто» ЗМР, складених за результатами обстеження житлового приміщення на предмет фактичного проживання громадян від 10.11.2020 року, 16.12.2020 року, 18.01.2021 року, зафіксовано факт того, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживають у кімнаті АДРЕСА_2 понад 6 місяців, разом з тим встановлено, що за вказаною адресою проживають інші особи - відповідачі у справі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без реєстрації, та які не мають документів на право проживання за вказаною адресою (а.с. 13-15). Матеріалами справи підтверджено, що місце знаходження відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не встановлено.

Зазначені обставини підтверджені у судовому засіданні свідками ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які були допитані судом за клопотанням позивача.

На підставі аналізу зазначених доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові про те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мешкають та не користуються понад шість місяців житловим приміщенням, у якому вони зареєстровані, мають заборгованість по наданим комунальним послугам.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

Згідно зі статтею 128 Житлового кодексу України, жила площа у гуртожитках надається за спеціальним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

У постанові Верховного суду України від 16.01.2012 р. зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживають у кімнаті АДРЕСА_2 понад шість місяців, що перешкоджає позивачу у реалізації його прав щодо належного йому майна, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та достатність підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням.

Вирішуючи позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні, належним позивачу майном, шляхом виселення із зазначеного приміщення відповідачів, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно роз`яснень у п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

З матеріалів справи встановлено факт звернень мешканців гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до Запорізької міської ради та органів Національної поліції щодо неодноразового порушення відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які проживають за вказаною адресою, правил внутрішнього трудового розпорядку гуртожитку та етичної поведінки, що порушує спокій громадян.

Зазначені обставини підтверджено показами допитаних судом у судовому засіданні наступних свідків.

Згідно показів свідка ОСОБА_8 встановлено, що він проживає за адресою: АДРЕСА_4 з 2005 року. У сусідній кімнаті № 102 без реєстрації проживає відповідач ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , які порушують громадський порядок, вживають спиртні напої, поводять себе гучно вночі, висловлюються нецензурною лайкою, збирають у кімнаті велику кількість людей, які порушують спокій мешканців будинку. На зауваження сусідів відповідачі не реагують, у свою чергу у його бік висловлювалися погрози. Така поведінка негативно впливає на життя мешканців гуртожитку, серед яких є неповнолітні діти та підлітки. Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які зареєстровані у вказаній кімнаті, не проживають у гуртожитку.

Згідно показів свідка ОСОБА_9 встановлено, що він проживає у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , тривалий час. У кімнаті № 102 проживають відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які порушують громадський порядок, ведуть аморальний спосіб життя, шумлять у місцях загального користування та лякають дітей, які проживають у гуртожитку, що негативно впливає на всіх мешканців. Зазначені особи у вказаній кімнаті не зареєстровані, після того як сім`я ОСОБА_3 , яка зареєстрована у вказаній кімнаті, виїхали з гуртожитку, він самовільно заселився у кімнату разом із ОСОБА_4 . На зауваження сусідів щодо припинення порушень порядку відповідачі не реагують.

Статтею 58 ЖК України передбачено, що єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду є ордер, який видається громадянинові на підставі рішення про надання жилого приміщення.

Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не надано суду обгрунтованих доказів, які б спростовували встановлені судом обставини, та не надано даних щодо реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , або відповідних даних про наявність правових підстав на право проживання у зазначеному гуртожитку.

Згідно із отриманою судом інформацією від Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 22.03.2021 року, а також з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 19.03.2021 року, відсутні дані щодо реєстрації відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради було складено попередження від 19.02.2020 року про звільнення кімнати АДРЕСА_2 у строк до 01.03.2020 року, де вони мешкають без реєстрації, та займають кімнату у гуртожитку, що перебуває у комунальній власності м. Запоріжжя, без відповідних документів на право проживання у зазначеному приміщенні (а.с. 16). Крім того, як встановлено судом, мешканців кімнати АДРЕСА_5 вказаного будинку було попереджено, що у разі відсутності документів, які надають право на користування та проживання кімнатою, з урахуванням звернень мешканців гуртожитку, вони мають звільнити займану кімнату у встановлений строк (а.с. 17).

На час розгляду справи матеріали справи не містять даних про звільнення відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи представника відповідача ОСОБА_3 , надані у судовому засіданні щодо його проживання у вищезазначеному житлову приміщенні з дозволу квартиронаймача, не підтверджено належними доказами та повністю спростовано матеріалами справи.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі „Ятрідіс проти Греції" зазначив, що володіння майном повинно бути законним.

За змістом зазначених норм права власник майна має право на вільне користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Враховуючи встановлені судом обставини про факт самоправного зайняття відповідачами жилого приміщення, яке перебуває у власності позивача, суд приходить до висновку, що доводи позивача щодо наявності перешкод у користуванні позивачем належним йому майном в ході судового розгляду знайшли своє підтвердження дослідженими судом доказами.

Враховуючи, що позивач самостійно у позасудовому порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, суд доходить висновку, що такі перешкоди підлягають усуненню в судовому порядку, шляхом виселення відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з кімнати АДРЕСА_2 .

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Запорізької міської ради є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, що є власністю шляхом виселення - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_2 .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_2 .

Усунути перешкоди територіальній громаді м. Запоріжжя у користуванні кімнатою АДРЕСА_2 .

Виселити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з жилого приміщення - кімнати АДРЕСА_2 .

Виселити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з жилого приміщення - кімнати АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Запорізької міської ради (, адреса: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Запорізької міської ради (, адреса: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Запорізької міської ради (, адреса: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП на запит суду не надано, проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Запорізької міської ради (, адреса: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Повне судове рішення складено 23.10.2021 року.

Суддя: В.В. Калюжна