Провадження № 2/161/3771/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 жовтня 2021 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Присяжнюк Л.М.

за участю секретаря судового засідання - Борсук К.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін за наявними матеріалами у справі) в залі суду в м. Луцьку цивільну справу №161/15587/21 за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

АТ «Кредобанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до кредитного договору № CL-254852 від 15 січня 2020 року, укладеного між АТ «Кредобанк» та відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 400 000 гривень зі строком кредитування до 14.01.2025 року на поточні потреби відповідача зі сплатою відсотків відповідно до умов договору. Відповідно до п. 2.4 договору позичальник доручає банку здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі: на поточні потреби в сумі 254 593,75 гривні; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед АТ «ОТП Банк» в сумі 95 397,00 гривень; погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 50 009,25 гривень. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 35 % річних. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, проте відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим станом на 26.05.2021 заборгованість відповідача перед АТ «Кредобанк» становить 134 599, 64 гривень.

Ухвалою суду від 2 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідно ч.8 ст.128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідачу будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач у встановлений строк відзив на позов не подав, хоча вчасно та належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи.

Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № CL-254752 від 15.01.2020, укладеного між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 , останній отримала кредит у розмірі 400 000,00грн., зі строком кредитування 60 місяців, терміном до 14.01.2025 (а.с. 12-14).

Відповідно до п. 2.4 договору позичальник доручає банку здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі: на поточні потреби в сумі 254 593,75 гривні; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед АТ «ОТП Банк» в сумі 95 397,00 гривень; погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 50 009,25 гривень.

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 35 % річних.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, видавши відповідачу кредит в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням позичальника, що підтверджується меморіальними ордерами та випискою про рух котів по рахунку відповідача (а.с. 6-11).

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, станом на 20.07.2021 виникла заборгованість у сумі 555 046,81 грн., яка складається з:

-394 445,38 грн. заборгованість за тілом кредиту;

-160 601,43 грн. заборгованість за відсотками.

23.04.2021 позивач на адресу реєстрації відповідача направлялася досудова вимога, у якій роз`яснено про стан його заборгованості та вимога сплатити на рахунок АТ «Кредобанк» заборгованість в розмірі 514 799,70 гривень протягом 30 календарних днів (а.с. 18-22).

Надаючи правову оцінку вказаним фактичним обставинам, суд виходить з таких норм права.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі й сплата неустойки.

Відповідач ОСОБА_1 не надав своєчасно позивачу АТ «Кредобанк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконав.

За таких обставин вимоги в частині стягнення заборгованості з відповідача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 55 504,68 грн., суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем до позовної заяви додано копію ордеру серії КС № 573217, копію витягу з договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 000531 та копію посвідчення адвоката України.

Разом з тим, жодних доказів оплати витрат на правничу допомогу та доказів обсягу наданих послуг позивачем надано не було.

Крім того, з п. 14.11. витягу договору від 11.02.2019 вбачається, що сторони узгодили додатки до цього договору, зокрема: додаток №5 акт про виконані роботи, додаток №8 звіт про судову роботу та виконані провадження, проте таких додатків суду не надано.

За таких обставин вимога щодо стягнення з відповідачів витрат на правничу допомоги у розмірі 55 504,68 гривень не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 2 270,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 13, 141, 263, 265, 272, 280 284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № СL-254852 від 15.01.2020 у розмірі 555 046 (п`ятсот п`ятдесят п`ять тисяч сорок шість) гривень 81 копійки, в т.ч. 394 445,38 грн. заборгованості за тілом кредиту, 160 601,43 грн. заборгованості за відсотками.

В іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Кредобанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони у справі:

Позивач: акціонерне товариство «Кредобанк», , місцезнаходження: м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78.

Відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк