Єдиний унікальний номер 229/3337/21
Номер провадження 22-ц/804/2357/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Канурної О.Д.,

суддів: Гапонова А.В., Космачевської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання: Гладуха О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 14 липня 2021 року у цивільній справі № 229/3337/21 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дружківський міський центр зайнятості про встановлення факту звільнення з посади (суддя першої інстанції Гонтар Алевтина Леонідівна ), -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Дружківського міського суду Донецької області із заявою, заінтересована особа: Дружківський міський центр зайнятості, про встановлення факту звільнення з посади.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою № 1423- від 09 червня 2021 року, виданою управлінням соціального захисту населення Дружківської міської ради.

24 вересня 2012 року вона працевлаштувалась до Тельманівського ДНЗ на посаду вчитель - логопед, наказ № 208-к від 24 вересня 2012 року, запис № 13 в її трудовій книжці.

З лютого 2013 року по квітень 2016 року вона знаходилась спочатку на лікарняному по вагітності та пологам, а після народження дитини у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно запису № 14 трудової книжці від 30 квітня 2013 року назву «Тельманівський ясла - садок «Катруся» змінено на Комунальний заклад «Тельманівський дошкільний заклад (ясла - садок) комбінованого типу «Катруся» Тельманівської селищної ради Донецької області на підставі рішення Тельманівської селищної ради від 28 березня 2013 року № VI/26-25, наказ № 34 від 30 квітня 2013 року.

Відповідно до запису № 15 трудової книжці від 29 травня 2015 року назву дошкільної освітньої установи змінено на Тельмановський ясли-садок комбинованого типу «Катруся» адміністрації Тельмановского района на території, непідконтрольній українській владі на підставі розпорядження адміністрації Тельмановского района від 22.05.2015 року № 61, наказ № 31 від 29.05.2015 року. Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії АА01 № 10938.

Після виходу з відпустці вона звільнилась з зазначеної вище установи за ст. 38 КЗпП України на підставі наказу № 115-к от 29.04.2016.

Після звільнення вона у жовтні місяці працевлаштувалась до Волноваського районного будинку дитячої та юнацької творчості на посаду керівника гуртків та звільнилась за угодою стон 31 травня 2021 року.

У зв`язку із сімейними обставинами була змушена переїхати до м. Дружківки.

Після того, як вона встала на облік до УСЗН Дружківської міської ради та зареєструвалась, як тимчасово переміщена особа, звернулась до міського центру зайнятості Дружківської міської ради з метою стати на облік, отримувати допомогу з безробіття та в подальшому працевлаштуватись за допомогою зазначеної установи. Однак, працівник вищезазначеної установи повідомила їй, що вони можуть поставити її на облік без врахування її трудової книжки у зв`язку із тим, що вона була звільнена установою на території, непідконтрольній українській владі, а отже відповідний запис вони врахувати не можуть. Також їй повідомили, що у разі її незгоди з такими умовами, вона може звернутись до суду з метою встановлення факту звільнення і з відповідним рішенням суду звернутись до них. На її прохання надати їй відповідні пояснення у письмові формі та відмову у зарахуванні на облік з урахуванням її трудової книжки - відмовили. Тому вона змушена звернутись до суду з заявою про встановлення факту звільнення з посади.

Також, заявник зауважує та звертає увагу суду на те, що відділом кадрів Тельманівського ДНЗ при заповненні її трудової книжці було допущено ще дві помилки, а саме: у запису № 13 та № 15. У першому записі некоректно записана назва установи, в скороченій формі та у другому допущено виправлення в числі дати внесення змін, що є не допустимими згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Відповідне також може бути перешкодою при оформленні пенсії.

З огляду на вимоги Інструкції вважає також за необхідне просити суд встановити факт дійсності виправлення у записі № 15, а також факт скороченої назви установи та за рішенням суду вважати запис № 13 згідно повної назви відповідної установи, а саме: Комунальний заклад «Тельманівський дошкільний навчальний заклад (ясла - садок) комбінованого типу «Катруся» Тельманівської селищної ради Донецької області, оскільки дана установа залишилась на території, не підконтрольній українській владі, здійснити виправлення роботодавцем не можливо. Оформлення дублікату трудової книжці за місцем останньої роботи також не є можливим, оскільки у неї відсутні накази чи розпорядження та взяти їх не є можливим, оскільки попереднє місце роботи залишилось на території, непідконтрольній українській влади.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Тельманівський ДНЗ, а також їх засновник Тельманівська селищна рада не здійснили переміщення на територію, підконтрольній українській владі, не перереєструвалися, а також не ліквідувалися, тому залишаються діючими на окупованій території.

Одночасно заявник наголошує, що встановлення зазначених вище фактів судом необхідно для усунення в подальшому перешкод при реєстрації на облік з безробіття у міському центрі зайнятості, а також при оформленні пенсії та встановлення стажу роботи.

Заявник ОСОБА_1 просила суд першої інстанції встановити факт звільнення її з Тельманівського ДНЗ на підставі запису № 16 її трудової книжки; встановити факт дійсності виправленого числа 29 в даті заповнення запису № 15; встановити факт помилкового внесення скороченої назви установи, вважати запис у 3-му стовпчику трудової книжки під № запису 13 повною назвою «Тельманівський дошкільний навчальний заклад ясла - садок «Катруся».

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 14 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дружківський міський центр зайнятості про встановлення факту звільнення з посади залишено без задоволення.

Із вказаним рішенням суду не погодилася заявник - ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, яка разом із матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що з зазначеним вище рішенням суду першої інстанції не погоджується у повному обсязі, у зв`язку з порушенням судом під час його ухвалення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що рішення прийняте судом, не відповідає нормам діючого законодавства України, а також судом у повному обсязі не з`ясовані обставини, саме встановлення факту звільнення з посади.

ОСОБА_1 просить Донецький апеляційний суд скасувати рішення Дружківського міського суду Донецької області від 14 липня 2021 року по справі № 229/3337/21 та задовольнити вимоги її заяви щодо встановлення факту звільнення з Тельманівського ДНЗ на підставі запису № 16 її трудової книжки.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 11 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху, у зв`язку із тим, що апеляційна скарга не відповідала вимогам ст. 356 ЦПК України.

До Донецького апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга, яка відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України і копії апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 26 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та встановлено заінтересованій особі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 08 вересня 2021 року цивільну справу було призначено до розгляду на 12 жовтня 2021 року.

В судове засідання Донецького апеляційного суду 12.10.2021 року представник заінтересованої особи - Дружківського міського центру зайнятості не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с. 83).

Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення заявника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно трудової книжки, виданої 13 липня 2006 року ОСОБА_1 , в ній є виправлення у записі № 15, а також факт скороченої назви установи.

Встановлення факту виправлення даного запису необхідно заявниці для подальшого підтвердження стажу у Пенсійному фонді.

Крім того, заявниця просить встановити факт звільнення з Тельманівського ДНЗ 29 квітня 2016 року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що частиною 4 статті 315 ЦПК України чітко визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлено під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Оскільки в визначенні факту звільнення не міститься спору про право, вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку стосовно того, що вона вибрала спосіб захисту, не передбачений законодавством, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Відповідно до частини 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з частиною 4 вказаної вище статті, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 р.; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Пунктом 12 вказаної вище Постанови передбачено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що оскільки звернутись до попереднього роботодавця з метою виправлення записів вона не має змоги, оскільки роботодавець залишився на території, непідконтрольній українській владі, а також отримати дублікат трудової книжки, вона вимушена тільки підтверджувати факт дійсності відповідних записів шляхом подання до суду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, є безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно п. 6 ч.1 ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладанні трудового договору з фізичною особою.

Згідно п. 4 ч.1 ст.36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу.

Як вбачається за матеріалів справи та змісту позовної заяви, у трудовій книжці ОСОБА_1 за номером 16 зроблена запис про її звільнення із займаної посади дошкільної освітньої установи «Тельманівський яслі-садок».

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вибачається, що ОСОБА_1 31 серпня 2012 року було звільнено з відділу освіти та молоді Старобешівської районної державної адміністрації, а 13 жовтня 2016 року було прийнято на роботу в управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районной державної адміністрації.

Як вбачається із вказаного вище Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в ньому відсутній період роботи заявниці ОСОБА_1 з 31 серпня 2012 року по 13 жовтня 2016 року.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що запис, який зроблено у трудовій книжці ОСОБА_1 за номером 16, зроблено юридичною особою, яка не значиться в реєстрі України, тобто у суду немає підстав встановлювати факт звільнення заявниці 29 квітня 2016 року з Тельманівського ДНЗ.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те судом першої інстанції помилково в рішенні вказано, що підтвердження трудового стажу здійснюється відділеннями Управління соціального захисту населення для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, але вона не може звернутись до органу УСЗН з відповідними питаннями, оскільки в неї є у наявності трудова книжка, в якій вже міститься відповідна запис, але органи державної влади України їх не можуть прийняти до уваги у зв`язку з тим, що вони внесені на території, не підконтрольній українській владі, є безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, його підтвердження здійснюється районними (міськими) відділеннями (управління) соціального захисту населення, а в судовому порядку встановлюється лише факт належності особі документа про трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище в ньому не збігаються з тими, що зазначені в її паспорті або в свідоцтві про народження.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Дружківського міського суду Донецької області від 14 липня 2021 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Дружківського міського суду Донецької області від 14 липня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 13 жовтня 2021 року

Суддя: О.Д.Канурна