Справа № 766/6410/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.

за участю секретаря Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Тихоша Сергій Михайлович, до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та розподіл спільного майна,

встановив:

05.07.2016 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Тихоша Сергій Михайлович, звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з серпня 2005 року по січень 2016 року вона з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільний побут. За час проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства сторони 03.12.2010 року за спільні кошти придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , проте право власності на неї було зареєстровано за відповідача. Після придбання квартири сторони спільно проживали в ній, робили ремонт та придбавали все необхідне устаткування. Керуючись положеннями ст.ст.70, 74 Сімейного кодексу України, позивач звернулась до суду з даним позовом та просить суд встановити факт проживання однією сім`єю позивача та відповідача як дружини та чоловіка з серпня 2005 року по січень 2016 року без реєстрації шлюбу; визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності відповідача та позивача; поділити майно, що є спільною сумісною власністю відповідача та позивача, шляхом виділення позивачу 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 10.10.2016 року відкрито провадження з справою та призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 05.02.2018 року забезпечено позов, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , ІН: НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 24.09.2018 року призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 14.01.2019 року витребувано у приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. завірену належним чином копію нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу від 03.12.2010 року квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 11.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Допитана в судовому засіданні позивач в якості свідка зазначила, що з серпня 2005 року по січень 2016 року вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільний бюджет. У 2010 році за спільні кошти придбали спірну квартиру, проте оформити на неї право власності вирішили на відповідача. У 2016 році спільне проживання припинили. Обставини, викладені в позові, можуть підтвердити інші свідки та додані до позовної заяви світлини, на яких зображені позивач та відповідач під час святкування свят, спільного відпочинку та в повсякденному житті. В останнє судове засідання позивач, представник позивача не з`явились, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку, заяв від сторони позивача про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчать його заяви про відкладення розгляду справи.

Відзиву на позовну заяву, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

З урахуванням положень ст.223 ЦПК України, наданих позивачем, представником позивача пояснень в судовому засіданні, суд визнає неявку сторони позивача та відповідача в судове засідання такою, що не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що сторони за справою в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч.1, 2, 3 ст.12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 315 ЦПК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку позовного провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Враховуючи, що встановлення факту проживання позивача однією сім`єю без реєстрації шлюбу стосується вирішення спору щодо подальшому визнання набутого за вказаний час майна спільною сумісною власністю та поділу майна шляхом визнання права власності, то встановлення даного факту підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Відповідно до Конституції України засади регулювання шлюбу і сім`ї визначаються виключно законами України.

Правовідносини з приводу встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, визнання майна спільним майном та його розподіл регулюються Сімейним Кодексам України.

Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Відповідно до ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, через формулювання її ознак.

Згідно ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя (ст. 36 СК України).

Разом з тим, згідно із ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл.8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Отже, ознаками фактичної сім`ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою є: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до роз`яснень, даних у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, слід встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Судом встановлено, згідно договору купівлі-продажу від 03.12.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г., ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , що також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав Херсонського державного бюро технічної інвентаризації від 03.12.2010 року.

З матеріалів нотаріальної справи, наданих приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. на виконання ухвали суду про витребування доказів від 14.01.2019 року, судом встановлено, що заявою від 03.12.2010 року ОСОБА_2 приватному нотаріусу зазначив, що грошові кошти, які він витрачає на придбання квартири, яка розташована в АДРЕСА_3 , є його особистою приватною власністю, оскільки на вказаний час він не одружений і не перебуває у фактичних шлюбних стосунках і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на вказані грошові кошти (чи їх частку), в тому числі відповідно до статей 65, 74 та 97 Сімейного кодексу України, відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Стороною позивача не надано доказів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтерессах сім`ї, не доведено факт не перебування сторін в іншому шлюбі, а покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту, тому суд вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у справі №129/2115/15-ц від 14.02.2018 року.

З огляду на заяву відповідача від 03.12.2010 року, написану приватному нотаріусу під час укладання договору купівлі-продажу спірної квартири, у якій він зазначив, зокрема про те, що грошові кошти, які він витрачає на придбання квартири, є його особистою приватною власністю, оскільки на вказаний час він не одружений і не перебуває у фактичних шлюбних стосунках і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на вказані грошові кошти (чи їх частку), в тому числі відповідно до статей 65, 74 та 97 Сімейного кодексу України, відсутні.

Надані позивачем до позовної заяви копії світлин даного факту не підтверджують, тому суд їх до уваги не приймає.

Крім того, сам факт проживання сторін разом не свідчить про встановлення факту шлюбних відносин.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 зазначила, що сторони проживали разом, зі слів позивача їй відомо про придбання сторонами спірної квартири за спільні кошти, вони працювали обоє, відповідач працював в Росії, а позивач проживала у квартирі, робила ремонт.

Проте, покази свідка суд до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують встановлені судом обставини за справою.

Керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13,15, 16, 76, 77, 78, 79, 81, 89, 141, 158, 247, 259, 263-265, 315, 355 ЦПК України, ст.368 ЦК України, ст.ст. 3, 21, 36, 74 СК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Тихоша Сергій Михайлович, до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та розподіл спільного майна відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І.Майдан

Повний текст рішення суду виготовлений 20.09.2021 року.

Суддя: С.І.Майдан