Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. В обгрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З червня 2020 роки вони з відповідачем проживають окремо, син залишився проживати з позивачем та перебуває на її утриманні. У зв"язку з тим, що матеріальна допомога від відповідача на утримання сина містить періодичний характер, вона звернулася з цим позовом до суду. При цьому, позивач зазначає, що відповідач працює моряком на суднах іноземних судновласників та отримує в середньому 9 000 доларів США на місяць, інших утриманців не має, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі 30 000 гривень на місяць, з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з дня звернення позивача до суду до досягнення сином повноліття.

Відповідач визнав позов частково та просив стягувати з нього на утримання сина по 2000 грн. на місяць. Не визнаючи заявлену позивачем до стягнення суму аліментів у розмірі 30 000 грн на місяць, відповідач посилався на те, що робота моряка не є постійною роботою зі стабільною заробітною платою, оскільки залежить від ринку праці, яка надається крюінговими компаніями з урахуванням різних умов контрактів. Крім того, з урахуванням пандемії, викликаної розповсюдженням коронавірусу, відповідач не має можливості працювати моряком та з 01.04.2021 року працює в ДП „Інновейтів Україна" на посаді менеджера (управителя) із зовнішньої економічної діяльності з посадовим окладом 6 650 грн. на місяць. Крім того, на його утриманні перебуває бабуся - ОСОБА_4 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів доходів батька з урахуванням індексації, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.10.2020 року до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 . В іншій частині вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 980 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі 30 000 грн на місяць, з урахуванням індексації, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Задовольняючи позов частково та стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі ј частини всіх видів доходів батька з урахуванням індексації, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач з 01.04.2021 року працює в ДП „Інновейтів Україна" на посаді менеджера з посадовим окладом 6 650 грн. на місяць та за своїми службовими обов"язками перебуває у закордонних відрядженнях, отримуючи заробітню плату під час відряджень в іноземній валюті. Позивачем не доведено, що витрати відповідача перевищують його заробіток (дохід). Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав, відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 56 кв.м. Докази про наявність у відповідача іншого майна відсутні, а тому на думку суду аліменти повинні стягуватися в частині від заробітку (доходу) батька.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15, том 1).

З червня 2020 року сторони не проживають разом та дитина проживає разом з матір"ю, позивачем по справі, що не оспорюється відповідачем.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 28.10.2020 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно матеріалів справи, відповідач з 09.12.2015 року має посвідчення моряка (а.с. 17, том 1), термін дії якого, відповідно до довідок Державної служби Морського та річкового транспорту України від 30.11.2020 року (а.с.75, том 1) та від 08.07.2021 року (а.с. 48, том 2) продовжено до 28.08.2025 року.

Строк дії посвідчення особи моряка продовжено за заявою відповідача від 10.08.2020 року (а.с.76, том 1).

Відповідно довідки Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків від 14.06.2021 року, відповідач має диплом механіка першого розряду № 11591/2015/01 від 17.06.2015 року, виданий капітаном Ізмаїльського морського порту та має статус „Дійсний". 26.08.2020 року капітан Одеського морського порту підтвердив диплом відповідача (а.с.240-241).

З довідки Державної прикордонної служби України від 02.06.2021 року вбачається, що відповідач неодноразово перетинав кордон України. Так, 01.10.2020 року відповідач перетинав кордон по напряму Шарм-Ель-Шейх - Одеса; 01.11.2020 року здійснював виїзд з України в напрямку до Alpha Faith через пункт пропуску Морський торговельний порт «Южний»; 25.02.2021 року в"їхав до України рейсом Стамбул-Одеса; 12.04.2021 року здійснив виїзд з України рейсом Одеса - Стамбул; а 29.05.2021 року повернувся до України рейсом Анталія-Київ (а.с.235, том 1).

Крім того, з виписки по банківським рахункам, вбачається, що відповідачу у період з 2017 року по липень 2020 року неодноразово нараховувалася заробітня плата від іноземних судновласників.

Розглядаючи питання про стягнення аліментів, суд бере до уваги дохід відповідача за останні роки.

Так, відповідно виписки з АБ „Приватбанк" від 03.02.2020 року (а.с.21-37, том 1) вбачається, що відповідачу від компанії ANANGEL MARITIME SERVICES INC LIBER354, SYGROU AVE176 74 KALLITHEA в 2018 році була перерахована заробітна плата:

- 31.05.2018 року у розмірі 2 970, 07 Євро;

- 02.07.2018 року у розмірі 7 945, 07 Євро;

- 30.07.2018 року у розмірі 7 945, 07 Євро;

- 31.08.2018 року у розмірі 7 945, 07 Євро;

- 01.10.2018 року у розмірі 7 945, 07 Євро;

від компанії MARAN DRY MANAGEMENT INC216-226 DOIRANIS STRMUNICIPALITY OF KALLITHEA:

- 01.11.2018 року у розмірі 6 206, 13 Євро.

від компанії MARAN DRY MANAGEMENT INC216-226 DOIRANIS STRMUNICIPALITY OF KALLITHEA в 2019 році була перерахована заробітня плата:

- 04.01.2019 року у розмірі 4 975 Євро;

- 01.03.2019 року у розмірі 8 756 Євро;

- 29.03.2019 року у розмірі 8 159 Євро;

- 26.04.2019 року у розмірі 8 159 Євро;

- 03.06.2019 року у розмірі 7 960 Євро;

- 02.07.2019 року у розмірі 7 960 Євро;

- 01.08.2019 року у розмірі 7 960 Євро;

- 02.09.2019 року у розмірі 4 410, 32 Євро;

Відповідно виписки з АБ „Приватбанк" від 03.02.2020 року (а.с.20, том 1) вбачається, що відповідачу від компанії ALPHA BULKERS SHIPMANAGEMENT була перерахована заробітня плата:

- 09.12.2019 року у розмірі 6 917, 24 доларів США.

- 08.01.2020 року у розмірі 8 907, 24 доларів США

Відповідно до виписки з АБ „Південний" від 01.10.2020 року (а.с.18, том 1) вбачається, що відповідачу від компанії AIPHA BILKERS SHIPMANAGEMENT INC MVALPHA WISDOM була перерахована заробітня плата:

- 12.03.2020 року у розмірі 8 965 доларів США;

- 15.04.2020 року у розмірі 9 000 доларів США;

- 18.05.2020 року у розмірі 4 965 доларів США;

- 12.06.2020 року у розмірі 8 965 доларів США;

- 08.07.2020 року у розмірі 2 501, 32 доларів США.

Таким чином, на підставі наведених доказів дохід відповідача в 2018 році склав - 40 956, 48 Євро; в 2019 році - 58 339, 32 Євро і 6 917, 24 доларів США; з січня 2020 року по липень 2020 року - 43 303, 56 доларів США.

Колегія суддів не приймає до уваги довідку, надану відповідачем, про його працевлаштування з 01.04.2021 року до ДП „Інновейтів Україна" на посаду менеджера з посадовим окладом 6 650 грн. (том, а.с.106), оскільки зміна місця роботи відповідачем відбулася майже відразу після звернення позивача з цим позовом до суду. Крім того, відповідно наведених доказів, відповідачу, за його заявою від 10.08.2020 року продовжено строк дії посвідчення особи моряка до 28.08.2025 року та вже 01.11.2020 року відповідач перетинав кордон України в напрямку до Alpha Faith через пункт пропуску Морський торговельний порт «Южний», 25.02.2021 року повернувся до України рейсом Стамбул-Одеса; 12.04.2021 року відповідач повторно здійснив перетин кордону України рейсом Одеса - Стамбул, а 29.05.2021 року повернувся до України рейсом Анталія-Київ (а.с.235, том 1).

Колегія суддів також критично відноситься до довідки з ДП „Інновейтів Україна" про відрядження відповідача у період з 12.04.2021 року по 29.05.2021 року (том 2, а.с.22) виходячи з наступного.

Відрядження - це поїздка працівника за розпорядженням керівника організації для виконання службового доручення поза місцем постійної роботи. Розпорядження керівника - це наказ про відрядження, який містить мету поїздки, пункт призначення до якого відряджено працівника та строк поїздки.

Проте, відповідач не надав наказу керівника підприємства про його відрядження у період з 12.04.2021 року по 29.05.2021 року, а вищенаведена довідка не містить інформації куди саме було відряджено відповідача та з якою метою. Також до справи не було додано доказів щодо нарахування та виплати підприємством грошових коштів, пов`язаних з відрядженням відповідача (оплата проїзду, проживання та відрядних).

Відповідач не надав відомостей про здійснені ним фактичні витрати під час виїзду за кордон 12.04.2021 року до 29.05.2021 року (оплата проїзду, проживання, харчування) та за рахунок якого джерела доходу відбулися фактичні витрати.

Крім того, з довідки АТ КБ „ПриватБанк" від 23.06.2021 року (том 2, а.с.16) вбачається, що відповідач 08 травня 2021 року перераховував на рахунок позивача 7 600 грн на оплату школи сина та 3000 грн аліментів за травень 2021 року, що в загальній сумі складає 10 600 грн., яка перевищує його щомісячний дохід, зазначений у довідці том 1 а.с.106 у розмірі 6 650 грн.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що суд першої інстанції не повно дослідив матеріали справи, не надав належну оцінку доказам про доходи відповідача та його витрати, прийшов до помилкового висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від його доходу.

Крім того, з позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, а не у частці від доходу відповідача.

Частиною 3 статті 181 СК України та ч.1 ст.184 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, стягнення аліментів у частці від доходу відповідача є помилковим.

Проаналізувавши наведені в матеріалах справи докази та доходи відповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції слід змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 12 000 грн.

Колегія суддів виходить з рівності обов"язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягуючи 12 000 грн з відповідача, таку саму рівну частину, суд покладає на позивача.

Таким чином, визначений судом розмір аліментів в сумі 12 000 грн відповідає інтересам батьків та дитини, та не перевищує 50% доходу відповідача.

Відповідно до частини першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст.7 ЗУ „Про державний бюджет на 2020 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень;

Відповідно до ст.7 ЗУ „Про державний бюджет на 2021 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Відповідно до ч.1 ст..183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1-2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Разом з тим, апеляційний суд роз"яснює, що відповідно до положень ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2021 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 12 000 гривень щомісячно, з щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з 08.10.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено: 19.10.2021 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

С.О. Погорєлова