Справа № 278/1371/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Франчука В. С., розглянувши цивільну справу за позовною заявою Органу опіки та піклування Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, який діє в інтересах дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області та Служба у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява Органу опіки та піклування Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві позивач зазначає, що ОСОБА_3 , має двох дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 перебуває на вихованні у своєї баби ОСОБА_4 у с Кодня Житомирського району, Житомирської області; ОСОБА_1 навчається в Центрі професійно-технічної освіти в м. Житомир та проживає разом з біологічним батьком. Дана родина перебуває на обліку у Службі у справах дітей Житомирської районної адміністрації з 2019 року як така, що опинилась в складних життєвих обставинах.

Позивач зазначає, що відповідач протягом тривалого часу не займається вихованням дітей, не проявляє турботу про них, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. Питання аморальної поведінки відповідача неодноразово розглядалось на засіданнях опікунської ради Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, проводились профілактичні бесіди у Службі у справах дітей та Районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Житомирської районної державної адміністрації. За невиконання батьківських обов`язків відповідача 27.07.2019 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, 18.10.2019 року та 15.11.2019 року до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП, після чого відповідач все одно продовжувала систематично ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, вживати спиртні напої, залишати дітей без нагляду.

ОСОБА_3 самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, продовжує зловживати спиртними напоями у зв`язку з чим орган опіки та піклування Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області вимушений звернутися з позовною заявою про позбавлення батьківських прав.

Представник відповідача 07.09.2021 року подала відзив на позовну заяву (а.с. 74), у якому просить відмовити у задоволенні позову Органу опіки та піклування Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 за безпідставністю.

17.09.2021 року від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог (а.с. 96); просить стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей, у розмірі передбаченому ст. ст. 182, 183 СК України.

У судовому засіданні представник позивача підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач заперечувала щодо позбавлення батьківських прав відносно її дітей; зазначила, що вона виправилась; працює неофіційно в Житомирі, проживає в с. Кодні. Донька ОСОБА_2 проживає разом з нею та бабусею, свою доньку дуже любить і піклується про неї. Факт проживання доньки ОСОБА_1 з батьком не заперечує. З її боку дійсно була неналежна поведінка як матері та недбале ставлення до дітей у минулому, однак на теперішній час вона піклується про дітей.

Представник відповідача заперечувала щодо позовних вимог. Зазначила, що ОСОБА_3 стала на шлях виправлення, постійно турбується про дітей, спілкується з ними, турбується про освіту дочки та розвиток. Також вказала, що в матеріалах справи відсутні постанови, на які посилається позивач, про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності з відміткою про набрання ними законної сили. Крім того, позивач звертається до суду у 2021 році, тому посилання на існування постанов у 2019 році є безпідставними.

Представник третьої особи підтримав думку представника позивача у повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є: ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с. 8).

Відповідно до листа Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 2415/02-23 від 13.11.2019 року, 12.11.2019 року о 19:30 год була виявлена дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на території ДНЗ «Дзвіночок» смт Новогуйвинське. Дитина перебувала без супроводу дорослих. Телефон матері ОСОБА_3 був відключений, за адресою, де мешкає сім`я: АДРЕСА_1 , нікого не було вдома. Заступником селищного голови ОСОБА_7 спільно з старшим інспектором РВП Житомирського ВП ГУНП Цимбалюк Т. С. ОСОБА_2 доставлено до КНП ЦЛР с. Станишівка (а.с. 32).

Згідно пояснень ОСОБА_3 від 13.11.2019 року (а.с. 31), 12.11.2019 року вона не змогла забрати дитину з садочка, оскільки була в м. Житомирі на стажуванні у хлібному кіоску до 20:00 год. Взяла на себе відповідальність, що виправиться та буде зразковою матір`ю.

В розписці від 13.11.2019 році ОСОБА_3 зазначила, що якщо вона в черговий раз буде перебувати в стані алкогольного сп`яніння, то дитину просить забрати в дитячий будинок (а.с 30).

Відповідно до висновку Новогуйвинської селищної ради від 20.11.2019 року № 6 (а.с. 34), на черговому засіданні виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради вирішили: проінформувати батька ОСОБА_1 про стан справ в сім`ї та запропонувати взяти на себе обов`язки по вихованню та утриманню дітей на період лікування ОСОБА_3 .

У акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 59 від 18.02.2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 35-36), зазначено:

«однокімнатна квартира з усіма зручностями; ОСОБА_3 перебуває на обліку як сім`я, яка опинилась в складних життєвих обставинах. На утриманні ОСОБА_3 двоє неповнолітніх дітей. На момент обстеження двері квартири на відкрив. За інформацією вихователя ДНЗ «Дзвіночок», менша дитина ОСОБА_2 , 2015 року народження, не відвідує дитячий садок тривалий час без поважних причин. Комісією було відведено Новогуйвинську гімназію з метою спілкування зі старшою донькою ОСОБА_1 , про те її в гімназії не було. Натомість на подвір`ї гімназії (на бетонних сходинках) сиділа менша донька ОСОБА_2 без догляду. Дитина повідомила членам комісії, що вона сама прийшла до гімназії, що мама вдома спить. Свідком розмови стала депутат селищної ради ОСОБА_10 . На запитання членів комісії чи дитина щось їла сьогодні відповіла, що ні (станом на 16:20 год). Депутат ОСОБА_10 разом зі членами комісії завела дитину в їдальну гімназії та нагодувала. Під час намагання членами комісії вийти на зв`язок з матір`ю ОСОБА_3 (телефонували близько 15 раз), слухавку не підіймала. Також телефонні дзвінки абонентом відхилялись. Вдалось зв`язатись в телефоному режимі із старшою донькою ОСОБА_1 , яка повідомила, що знаходиться на тренуванні в м. Житомирі, агресивно реагувала на зауваження членів комісії. Після чого члени комісії завели дитину додому до матері. Мати пообіцяла, що з наступного дня дитина буде відвідувати дитячий садок. ОСОБА_3 попереджена про можливі наслідки у разі повторного виявлення обставин, за яких дитина буде залишена без нагляду матері».

В поданні Житомирського районного відділення поліції Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області (а.с. 37-38) зазначено:

«05.06.2020 року о 21:05 год надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що біля будинку АДРЕСА_2 без догляду батьків перебуває малолітня дитина віком близько 4 років.

В ході проведення перевірки встановлено, що впродовж всього дня гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_1 , яка має на вихованні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , 2005 року народження, та ОСОБА_2 , 2015 року народження, зловживала спиртними напоями разом і своїми друзями, а діти в цей час залишились без контролю та нагляду.

Враховуючи те, що гр. ОСОБА_3 неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (27.04.2019), за ч. 2 ст. 184 КУпАП (18.10.2019, 15.11.2019) (Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей), працівниками Житомирського районного відділення поліції постійно проводилися профілактичні заходи, щодо недопущення вчинення адміністративних правопорушень гр. ОСОБА_3 , але результатів вони не дали.

Встановлено, що причинами та умовами, які сприяли вчиненню адміністративного правопорушення, є в першу чергу зловживання спиртними напоями, гр. ОСОБА_3 систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зловживає спиртними напоями, вихованням дітей не займається, як наслідок діти часто залишаються без контролю та нагляду, що є небезпечним для їхнього життя та здоров`я».

17.06.2020 року ОСОБА_3 у своїй заяві (а.с. 39) пообіцяла, що влаштується на роботу і буде належним чином виконувати свої обов`язки з приводу виховання дітей.

Згідно заяви ОСОБА_3 від 18.06.2020 року (а.с. 40), остання пообіцяла голові опікунської ради Руцькій Л. А. не підводити її у вихованні своїх дітей і не зловживати спиртними напоями. З 18.06.2020 року їде на лікування; надасть відповідну довідку.

Рішенням виконавчого комітету № 48 від 18.06.2020 року було надано ОСОБА_3 термін на виправлення поведінки до наступного засідання виконкому, а у разі не виправлення - вирішено клопотати щодо позбавлення її батьківских прав відносно дітей: малолітньої ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_1 (а.с. 24).

Згідно витягу із протоколу засідання виконавчого комітету від 28.01.2021 року № 1, а саме пункту 28 вбачається, що виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради попередньо розглядалося питання позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 за її особистої присутності. Остання звернулася до членів виконкому із проханням надати їй місячний термін для виправлення власної поведінки відносно своїх дітей. За результатами засідання вирішили: надати громадянці ОСОБА_3 місячний термін для усвідомлення своїх батьківських обов`язків та розглянути питання щодо доцільності/недоцільності позбавлення її баттківських прав на засіданні виконавчого комітету через місяць (а.с. 25-26).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання № 21 від 29.04.2021 року, складеного Станишівською сільською радою Житомирського району Житомирської області за місцем проживання бабусі дітей ОСОБА_4 у АДРЕСА_3 вбачається, що на момент обстеження в будинку перебувала відповідач у справі, яка каялася у своїх вчинках по відношенню до своєї доньки ОСОБА_1 , та пообіцяла виправитися. У бесіді дитина ОСОБА_2 повідомила, що вона любить свою маму, бабусю, сестричку і хоче проживати разом з ними (а.с. 27-28).

З характеристики виданої Центром професійно-технічної освіти м. Житомира на ОСОБА_1 , 2005 року народження, вбачається, що у зв`язку з карантинними умовами спілкування з мамою ОСОБА_3 відбувалося в телефонному режимі. На телефонні дзвінки мама постійно відповідає (а.с. 29).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 47 від 09.02.2021 року (а.с. 10) ОСОБА_1 , 2015 року народження, перебуває у свого біологічного батька у м. Житомирі; ОСОБА_2 , 2015 року народження, проживає у бабусі - ОСОБА_4 в с. Кодні. Двері у квартиру були зачинені, де в цей час перебувала ОСОБА_3 вияснити не вдалося. В телефонному режимі з`ясовано, що в цей день на роботі вона не була. Поспілкуватись з ОСОБА_3 не вдалось. Зі слів сусідів, ОСОБА_3 продовжує зловживати спиртними напоями. Зі слів матері дитину не провідувала.

Актом обстеження від 04.03.2021 року № 6 виданим виконавчим комітетом Станишівської сільської ради констатовано, що ОСОБА_3 не виконує своїх батьківських обов`язків, так як старша донька проживає з батьком, а менше - з бабусею. ОСОБА_2 не відвідує дошкільний заклад, відчуває на собі злобні відношення між матір`ю та бабусею, так як мати залишає її без турботи, без матеріальної допомоги, а бабуся сердиться на її доньку і на онуку, бо не взмозі сама на одну пенсію утримувати дитину. Висновком рекомендовано бабусі звернутись з питанням про позбавлення батьківських прав доньку та клопотати про опікунство над меншою онукою (а.с. 41).

Рішенням виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради від 15.04.2021 року (а.с. 5) затверджено висновок органу опіки та піклування Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , стосовно її дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6-7).

Згідно довідки № 39 від 07.09.2021 року (а.с. 76а) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у першому класі Коднянського ліцею станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області. На свято першого дзвоника ОСОБА_2 привели мама ОСОБА_3 та бабуся ОСОБА_4 .

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 10.09.2021 року (а.с. 87-88) вбачається, що на момент обстеження житлового будинку громадянка ОСОБА_3 була відсутня; зі слів матері ОСОБА_4 , вона з 06.09.2021 року відсутня на теритопії села Кодня, до даної дати 6 днів проживала, один місяць не було і так систематично відбувається, а коли присутня постійно дибоширить, зловживає спиртними напоями, малолітня донька ОСОБА_2 її боїться.

Зі змісту характеристики учениці 1 класу Коднянського ліцею Станишівськї селищної ради (а.с. 89-90) вбачається, що в серпні бабуся звернулась з проханням зарахувати дівчинку до Коднянського ліцею. ОСОБА_4 написала власноруч заяву та заповнила анкету батьків майбутніх першокласників. Мама ОСОБА_3 жодного разу не телефонувала та на зустріч жодного разу не приходила. Всі необхідні канцелярські приладдя для ОСОБА_2 купувала бабуся, цікавилася всіма необхідними матеріалами для майбутніх першокласників. З 20 серпня по 31 серпня дівчинка активно відвідувала підготовчі заняття, на які приводила і забирала бабуся. 01 вересня 2021 року ОСОБА_2 прийшла охайно одягнена, добре знала вірш, який вивчила з бабусею. На святі перший раз з`явилась мама ОСОБА_3 , 02 вересня ОСОБА_2 в школу привела мама, а забирати прийшла бабуся. З тих пір мама більше не приводила дитину і не забирала. Під час навчального процесу активно телефонує, спілкується, цікавиться всіма питаннями саме бабуся.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто перелік підстав батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини 1 статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. У своїй практиці, зокрема у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Тобто, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що матір дітей проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд дійшов висновку про не доцільність позбавлення її батьківських прав відносно малолітнії дітей.

Висновок органу опіки та піклування Новогуйвинської селищної ради щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав відносно дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є обов`язковим для суду (ч. 5, 6 статті 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом разом з іншими доказами та обставинами справи.

Відповідно до положень ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Як визначено в статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що прагнення ОСОБА_3 налагодити з дітьми відносини, відсутність доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення її від виконання батьківських обов`язків щодо дітей, те, що позбавлення батьківських прав відносно її дочок не забезпечуватиме інтересам самих дітей, а також враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, є підставою про відмову у задоволенні позову про позбавлення відповідачки батьківських прав. Однак, враховуючи в минулому протиправну поведінку відповідачки щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до її дітей, яка виражалася у неналежному догляді за дітьми та зловживанням алкогольними напоями у період 2019 року - початку 2020 року, суд попереджає, що у разі неналежного ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків вона буде позбавлена батьківських прав.

На підставі, ст. 150, 155, 157, 164-165 СК України, ст. 4, 12, 81, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовної заяви.

Попередити відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про необхідність змінити ставлення до виховання доньок - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконуючи в подальшому обов`язки щодо виховання та утримання дітей, передбачені сімейним законодавством.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 13.10.2021 року.

Суддя О. М. Дубовік