Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 жовтня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі Боті О.І.,

за участі позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

встановив:

06.08.2021 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 4000 грн. на місяць, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позовна заява мотивована тим, що між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, в якому народилася дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини між подружжям не склалися, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 20219 року даний шлюб розірвано. Позивачка звертає увагу суду на те, що вона з донькою проживає окремо від відповідача. Вказує, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей, а тому на утримання їх спільної доньки з відповідача підлягають до стягнення аліменти.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної доньки.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, зокрема шляхом виклику через вебпортал Судова влада України, в судове засідання повторно не з`явився.

На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивачки, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, заслухавши позицію позивачки, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з доданої до позовної копії рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 20219 року (справа №308/4412/19), шлюб, укладений 22.05.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгород реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за № 181, розірвано.

Факт народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , де батьками значаться позивачка та відповідач.

У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч. 2 ст. 141 СК України).

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною 2 цієї статті регламентовано, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За відсутності відповідача ОСОБА_3 встановити обставини, передбачені вказаною нормою, суду не видається за можливе.

У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2021 року становить 2510 грн., при цьому 50 % від вказаної суми є гарантованим розміром.

Враховуючи вищезазначене, вимога позивачки про стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі 4000 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої доньки, до досягнення нею повноліття, підлягає до задоволення.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача. Враховуючи, що позивачка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати такого, то така підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 89, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 56, 105, 110, 112, 115 СК України, суд

ухвалив:

Стягнути з ОСОБА_3 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 4000 /чотири тисячі/ гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.08.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий на користь держави судовий збір в сумі 908 /дев`ятсот вісім/ гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов