ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3466/19
Провадження № 2/362/255/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретарів Харченко А.В., Берковської Д.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Захарової О.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота середина» про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота середина» (далі - ТОВ «Золота середина») про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті українського інтернет-видання «Обозреватель» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_14 була розміщена публікація під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_15», наступного змісту:«Призначення на посаду глави СБУ відбулося вже за голови адміністрації президента, кума президента РФ ОСОБА_13 ОСОБА_7 , коли чи не всі ключові вищі призначення в Україні узгоджувалися в адміністрації глави Кремля. З огляду на важливість посадової позиції ОСОБА_3, його "зміцнили" іншим ставлеником ОСОБА_7 ОСОБА_8 , який став заступником тодішнього глави СБУ Саме ці двоє силовиків стали ініціаторами вечері на дачі ОСОБА_8 у вересні 2004 року, на яку був запрошений і там же, ймовірно, отруєний діоксином кандидат у президенти від опозиції ОСОБА_9 . Слідом за цим поширилися розмови, що саме ОСОБА_5 був причетний до отруєння»; «У 2000 році СБУ порушила щодо ОСОБА_3 кримінальну справу за ст. 56, діючого на той час КК (зрада батьківщині у формі шпигунства). Як виявилося, працюючи військовим, військово-морським і військово-повітряним аташе з питань оборони України в США з 1992 по 1995 рік, ОСОБА_5 був завербований спецслужбами США в ролі так званого "агента впливу". Також українськими фахівцями були виявлені рахунки, відкриті в банках США під час його перебування на посаді військового аташе»; Послужний список ОСОБА_3 доповнюється скандалом навколо кришування стриптиз-бару "Варшава", розташованого на вул. Госпітальна в Києві. За деякими даними, з метою отримання прибутку ТУР МО в 1997 році взяли під контроль заклад і стали погрожувати його інвесторові. Про це громадськості стало відомо в 2008 році із заяви в прокуратуру цього ж інвестора ОСОБА_11 . Потерпілий скаржився на те, що співробітники ГУР "погрожують фізичною розправою йому та його родині, й труять як бізнесмена»; За цим фактом у 2014 році колишні співробітники СБУ написали заяви на ім`я Генерального прокурора України про крадіжки квартир ОСОБА_3 , зазначивши, що в діях екс-глави відстежується склад злочину за ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство)».

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_3 на веб-сайті українського інтернет-видання « Обозреватель » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 була розміщена ще одна публікація під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_17 », наступного змісту: « Покровителем ОСОБА_3 вважається не хтось, а сам кум ОСОБА_13 ОСОБА_7 . За інформацією журналіста ОСОБА_16 , раніше політик промишляв торгівлею зброєю. Навіть на посаду глави СБУ він входив із кримінальною справою на найближчих "сподвижників" ( ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і ОСОБА_19 ) за підробку документів на ввезені контрабандою пістолети.... Як пояснює ОСОБА_20 , маючи таку "кришу", ОСОБА_5 не гребував "бізнесом", що реально б`є по обороноздатності України. Так, разом із майбутнім наступником на посаді глави ТУР і партнером по бізнесу ОСОБА_21 він збув у Еквадор у 1998 році зняті з бойового чергування зенітно-ракетні комплекси».

Зазначала, що факт поширення відповідачем у мережі Інтернет вищезазначеної інформації за вказаними посиланнями підтверджується Експертними висновками за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет від 09 квітня 2019 року № 108/2019-ЕВ-ЦК та від 11 червня 2019 року № 57/2019-ЕВ.

На думку представника позивача, поширена відповідачем інформація відносно ОСОБА_3 є недостовірною інформацією, яка грубо порушує його особисті немайнові права, а саме право на честь, гідність та ділову репутацію. Дана інформація містить конкретні фактичні твердження відносно ОСОБА_3 , що не відповідають дійсності, при цьому, негативно впливає на репутацію позивача, який є публічною особою.

З урахуванням того, що недостовірна інформація була поширена відповідачем шляхом її розміщення в мережі Інтернет, представник позивача вважає, що належним способом спростування недостовірної інформації є зобов`язання відповідача, за свій рахунок, спростувати недостовірну інформацію відносно позивача поширену ним, у спосіб який вона була поширена, а саме здійснити розміщення повідомлення про спростування недостовірної інформації відносно ОСОБА_3 у мережі Інтернет на веб-сторінці інтернет- видання « Obozrevatel »: https://www. obozrevatel.com .

Також зазначала, що внаслідок поширенням відповідачем недостовірної негативної інформації щодо позивача, такими діями відповідача, позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що позивач зазнав і продовжує зазнавати значне душевне занепокоєння, змушений докладати додаткових зусиль, щоб не допустити втрату довіри людей (колег, знайомих, близьких та рідних), що є наслідком порушення звичайного життєвого укладу позивача та відволікає від важливих питань як особистого характеру, так і в сфері політичної та професійної діяльності.

Посилаючись на викладені обставини, представник позивача просила:

- визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію поширену ТОВ «Золота середина» в мережі Інтернет на веб-сторінці інтернет-видання «Обозреватель» наступного змісту: «Призначення на посаду глави СБУ відбулося вже за голови адміністрації президента, кума президента РФ ОСОБА_13 ОСОБА_7 , коли чи не всі ключові вищі призначення в Україні узгоджувалися в адміністрації глави Кремля. З огляду на важливість посадової позиції ОСОБА_5 , його "зміцнили" іншим ставлеником ОСОБА_7 ОСОБА_8 , який став заступником тодішнього глави СБУ Саме ці двоє силовиків стали ініціаторами вечері на дачі ОСОБА_8 у вересні 2004 року, на яку був запрошений і там же, ймовірно, отруєний діоксином кандидат у президенти від опозиції ОСОБА_9 . Слідом за цим поширилися розмови, що саме ОСОБА_5 був причетний до отруєння»; «У 2000 році СБУ порушила щодо ОСОБА_3 кримінальну справу за ст. 56, діючого на той час КК (зрада батьківщині у формі шпигунства). Як виявилося, працюючи військовим, військово-морським і військово-повітряним аташе з питань оборони України в США з 1992 по 1995 рік, ОСОБА_5 був завербований спецслужбами США в ролі так званого "агента впливу". Також українськими фахівцями були виявлені рахунки, відкриті в банках США під час його перебування на посаді військового аташе»; «Послужний список ОСОБА_3 доповнюється скандалом навколо кришування стриптиз-бару "Варшава", розташованого на вул. Госпітальна в Києві. За деякими даними, з метою отримання прибутку ТУР МО в 1997 році взяли під контроль заклад і стали погрожувати його інвесторові. Про це громадськості стало відомо в 2008 році із заяви в прокуратуру цього ж інвестора ОСОБА_11 . Потерпілий скаржився на те, що співробітники ГУР "погрожують фізичною розправою йому та його родині, й труять як бізнесмена"; «За цим фактом у 2014 році колишні співробітники СБУ написали заяви на ім`я Генерального прокурора України про крадіжки квартир ОСОБА_3 , зазначивши, що в діях екс-глави відстежується склад злочину за ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство)»; « Покровителем ОСОБА_3 вважається не хтось, а сам кум ОСОБА_13 ОСОБА_7 . За інформацією журналіста ОСОБА_16 , раніше політик промишляв торгівлею зброєю. Навіть на посаду глави СБУ він входив із кримінальною справою на найближчих "сподвижників" ( ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і ОСОБА_19 ) за підробку документів на ввезені контрабандою пістолети.... Як пояснює ОСОБА_20 , маючи таку "кришу", ОСОБА_5 не гребував "бізнесом", що реально б`є по обороноздатності України. Так, разом із майбутнім наступником на посаді глави ГУР і партнером по бізнесу ОСОБА_21 він збув у Еквадор у 1998 році зняті з бойового чергування зенітно-ракетні комплекси»;

- зобов`язати ТОВ «Золота середина» за свій рахунок, спростувати недостовірну інформацію поширену ним в мережі Інтернет на веб-сторінці інтернет-видання « Оbоzгеvаtеl » у той же спосіб, у який вона була поширена, з розміщенням в мережі інтернет на веб-сторінці інтернет-видання « Оbоzгеvаtеl » https://www.obozrevatel.com , не пізніше 10 (десяти) календарних днів з набрання рішенням суду законної сили повідомлення наступного змісту: «ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_3 на веб-сторінці інтернет-видання « Оbоzгеvаtеl » за посиланнями ІНФОРМАЦІЯ_8 та ІНФОРМАЦІЯ_5 , була поширена інформація стосовно ОСОБА_3 наступного змісту: «Призначення на посаду глави СБУ відбулося вже за голови адміністрації президента, кума президента РФ ОСОБА_13 ОСОБА_7 , коли чи не всі ключові вищі призначення в Україні узгоджувалися в адміністрації глави Кремля. З огляду на важливість посадової позиції ОСОБА_5 , його "зміцнили" іншим ставлеником ОСОБА_7 ОСОБА_8 , який став заступником тодішнього глави СБУ Саме ці двоє силовиків стали ініціаторами вечері на дачі ОСОБА_8 у вересні 2004 року, на яку був запрошений і там же, ймовірно, отруєний діоксином кандидат у президенти від опозиції ОСОБА_9 . Слідом за цим поширилися розмови, що саме ОСОБА_5 був причетний до отруєння»; «У 2000 році СБУ порушила щодо ОСОБА_3 кримінальну справу за ст. 56, діючого на той час КК (зрада батьківщині у формі шпигунства). Як виявилося, працюючи військовим, військово-морським і військово-повітряним аташе з питань оборони України в США з 1992 по 1995 рік, ОСОБА_5 був завербований спецслужбами США в ролі так званого "агента впливу". Також українськими фахівцями були виявлені рахунки, відкриті в банках США під час його перебування на посаді військового аташе»; Послужний список ОСОБА_3 доповнюється скандалом навколо кришування стриптиз-бару "Варшава", розташованого на вул. Госпітальна в Києві. За деякими даними, з метою отримання прибутку ТУР МО в 1997 році взяли під контроль заклад і стали погрожувати його інвесторові. Про це громадськості стало відомо в 2008 році із заяви в прокуратуру цього ж інвестора ОСОБА_11 . Потерпілий скаржився на те, що співробітники ГУР "погрожують фізичною розправою йому та його родині, й труять як бізнесмена»; За цим фактом у 2014 році колишні співробітники СБУ написали заяви на ім`я Генерального прокурора України про крадіжки квартир ОСОБА_3 , зазначивши, що в діях екс-глави відстежується склад злочину за ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство)»; « Покровителем ОСОБА_3 вважається не хтось, а сам кум ОСОБА_13 ОСОБА_7 . За інформацією журналіста ОСОБА_16 , раніше політик промишляв торгівлею зброєю. Навіть на посаду глави СБУ він входив із кримінальною справою на найближчих "сподвижників" ( ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і ОСОБА_19 ) за підробку документів на ввезені контрабандою пістолети....Як пояснює ОСОБА_20 , маючи таку "кришу", ОСОБА_5 не гребував "бізнесом", що реально б`є по обороноздатності України. Так, разом із майбутнім наступником на посаді глави ТУР і партнером по бізнесу ОСОБА_21 він збув у Еквадор у 1998 році зняті з бойового чергування зенітно-ракетні комплекси». Вказана інформація є недостовірною, порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 . Такі твердження були голослівними»;

- стягнути з ТОВ «Золота середина» на користь ОСОБА_3 , 1,00 (одну гривню 00 копійок) гривню в якості відшкодування спричиненої йому моральної шкоди;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 , понесені судові витрати в розмірі 3 457,80 грн.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі (а.с. 70-72, т.1).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Золота середина» про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди до судового розгляду по суті (а.с.136-138, т. 2).

ТОВ «Золота середина» подало відзив на позовну заяву ОСОБА_3 , у якому просило відмовити в задоволенні позову. Відзив мотивовано тим, що оспорювана позивачем інформація, яку позивач просить визнати недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність, ділову репутацію,зокрема, в одній частині тез взагалі не стосуються позивача, в іншій частині тез є оціночними судженнями, а інша їх частина - не містить негативної інформації, в них не стверджується про порушення ОСОБА_3 норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших протиправних дій, отже така інформація будь-яким чином не може та не могла порушити права позивача, в тому числі його право на повагу до його честі, гідності та ділової репутації. Також відповідач звертає увагу на те, що з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини межа допустимої критики ОСОБА_3 як публічної особи, громадського діяча, який балотувався на пост Президента України в 2019 році, а його партія «Сила і честь» брала участь у виборах до Верховної Ради України в 2019 році, є значно ширшою, ніж пересічного громадянина України, а тому цілком допустимо, що ОСОБА_3 може зазнавати гострої та сильної критики у засобах масової інформації. Вимога про спростування недостовірної інформації, поширеної у зазначених позивачем статтях, шляхом розміщення її на сайті інтернет-видання «Обозреватель» не підлягає задоволенню з тих підстав, що вона є похідною від вимоги про визнання інформації недостовірною та з огляду на те, що позивачем не наведено обгрунтованих підстав для спростування зазначеної інформації. Також позивачем не було обгрунтовано належними та допустимими доказами факту завдання та розміру моральної шкоди, яка на його думку, підлягає стягненню, що є підставою для відмови в задоволенні цієї позовної вимоги (а.с. 73-79, т.1).

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, у якому зазначила, що використання у тексті статей тверджень стосовно позивача вказує на те, що позивач нібито має статус учасника кримінального провадження зі сторони захисту та підозрювався чи обвинувачувався у вчиненні злочинів, що не відповідає дійсності та є недостовірною інформацією, оскільки на час поширення оспорюваної інформації відносно позивача не було складено та йому не було повідомлено про підозру у тих кримінальних провадженнях, про які зазначено у викладених відповідачем публікаціях. Крім того, оприлюднена відповідачем інформація відносно ОСОБА_3 є негативною, оскільки в ній стверджується про порушення позивачем норм чинного законодавства, що створює враження про нього як злочинця, оцінку його людських, ділових і професійних якостей, відтак така інформація є такою, що порушує право позивача на повагу до честі, гідності та ділової репутації. Твердження відповідача про те, що поширена інформація не стосується позивача є безпідставними, оскільки у поширеній інформації прямо вказується прізвище позивача. Посилання відповідача на те, що викладена інформація відносно ОСОБА_3 є оціночними судженнями не відповідає дійсності та спростовується висновком експерта Українського бюро лінгвістичних експертиз від 15 липня 2019 року №056/196 (а.с. 158-167, т.1).

Не погодившись, з поданою представником позивача відповіддю на відзив, ТОВ «Золота середина» подало додаткові пояснення, в яких зазначало, що викладена інформація, яку оспорює позивач не порушує права позивача на повагу його честі, гідності та ділової репутації. Вимоги позивача, та відповідно всі аргументи, грунтуються лише на викладених нормах права і не підтверджені належними та допустимими доказами. Посилання позивача на висновок експерта Українського бюро лінгвістичних експертиз від 15 липня 2019 року №056/196, зроблений за ініціативою представника позивача, як на підставу того, що викладена інформація відносно ОСОБА_3 є оціночними судженнями не відповідає дійсності, не заслуговує на увагу, оскільки питання, які ставилися перед експертом не потребували спеціальних знань, та мають вирішуватися виключно судом при об`єктивній оцінці наданих доказів по справі. Крім того, Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України не мало повноважень на проведення лінгвістичної експертизи, яка проводиться виключно державними спеціалізованими установами, визначеними у ст. 7 Закону України «Про експертизу». Також у Реєстрі атестованих судових експертів відсутня інформація про експерта ОСОБА_24 , яким складений зазначений висновок, що не відповідає Закону України «Про судову експертизу» та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз (а.с. 235-245, т.1).

Представник позивача подала додаткові пояснення, в яких зазначала, що доводи відповідача щодо висновку експерта ДП Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України є необгрутованими, оскільки відповідно до частини 5 статті 31 Закону України «Про науково-технічну експертизу» та пункту 2.2. статуту ДП «Українське бюро лінгвістичних експертиз» НАН України може здійснювати лінгвістичну експертизу, отже наданий позивачем висновок експерта, складений ДП «Українське бюро лінгвістичних експертиз» НАН України є належним та допустимим доказом і заслуговує на увагу суду в якості доказу в сукупності з іншими доказами у справі(а.с. 41 - 44, т.2).

Відповідач подав додаткові пояснення, в яких указував, що відповідач не є першоджерелом поширення інформації, зокрема, щодо участі позивача під час вечері з Президентом України ОСОБА_25 , зазначений факт є загальновідомим, широко висвітлювався ЗМІ, також міститься в Векіпедії. Інформація «Послужний список ОСОБА_3 доповнюється скандалом…..» грунтується на достовірних даних, що містяться у відкритих джерелах, зокрема, це https://genshtab.info. Інформація «За цим фактом у 2014 році колишні співробітники СБУ написали заяви на ім`я Генерального прокурора України про крадіжки квартир ОСОБА_3 , зазначивши, що в діях екс-глави відстежується склад злочину за ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство)» була поширена виданням Vlasti.net за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_10 та є республікованим матеріалом. Інформація « Прокровителем ОСОБА_3 считается не кто иной, как кум ОСОБА_13 ОСОБА_7 . По информации….. Как поясняет ОСОБА_28 » також була поширена виданням Ipress.ua та є республікованим матеріалом. Отже, наведені у статті Інтернет-видання відомості є не авторським, а республікованим матеріалом, у зв`язку з чим до ТОВ «Золота середина» не можуть бути заявлені вимоги щодо визнання їх недостовірними. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 травня 2019 року в справі №369/1727/17 (а.с. 111-119, т. 2).

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1 просила позов задовольнити, оскільки відповідачем була поширена недостовірна інформація відносно позивача, зазначений факт підтверджується також висновком експерта. Позивач є політичним діячем, тому вважає, що йому завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню відповідачем. Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Представник відповідача - ОСОБА_2 просила в задоволенні позову відмовити, оскільки засоби масової інформації є вільними у висловлюванні інформації. Деякі тези у статтях є оціночними судженнями. Щодо іншої частини викладеної інформації, то відповідач не є першоджерелом. Крім того, висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз від 15 липня 2019 року №056/196, складений експертом ОСОБА_24 є неналежним доказом та не заслуговує на увагу, оскільки у Реєстрі атестованих судових експертів відсутня інформація про експерта ОСОБА_24 . Щодо самого висновку експертизи, то експертом досліджувалась лише певна частина статті, а не в повному обсязі, також експертом використовувався тільки один нормативно-правовий акт, з урахуванням практики, що склалася в 1980 роках, яка є застарілою та не актуальною. Разом з цим, у справах даної категорії слід враховувати практику Європейського Суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи заперечення відповідача, пояснення позивача та відповідача, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є політичним і державним діячем, очільником партії «Сила і честь», тобто публічною особою, відомою в Україні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті українського інтернет-видання «Обозреватель» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_8 була розміщена публікація під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_15», наступного змісту:«Призначення на посаду глави СБУ відбулося вже за голови адміністрації президента, кума президента РФ ОСОБА_13 ОСОБА_7 , коли чи не всі ключові вищі призначення в Україні узгоджувалися в адміністрації глави Кремля. З огляду на важливість посадової позиції ОСОБА_5 , його "зміцнили" іншим ставлеником ОСОБА_7 ОСОБА_8 , який став заступником тодішнього глави СБУ Саме ці двоє силовиків стали ініціаторами вечері на дачі ОСОБА_8 у вересні 2004 року, на яку був запрошений і там же, ймовірно, отруєний діоксином кандидат у президенти від опозиції ОСОБА_9 . Слідом за цим поширилися розмови, що саме ОСОБА_5 був причетний до отруєння»; «У 2000 році СБУ порушила щодо ОСОБА_3 кримінальну справу за ст. 56, діючого на той час КК (зрада батьківщині у формі шпигунства). Як виявилося, працюючи військовим, військово-морським і військово-повітряним аташе з питань оборони України в США з 1992 по 1995 рік, ОСОБА_5 був завербований спецслужбами США в ролі так званого "агента впливу". Також українськими фахівцями були виявлені рахунки, відкриті в банках США під час його перебування на посаді військового аташе»; Послужний список ОСОБА_3 доповнюється скандалом навколо кришування стриптиз-бару "Варшава", розташованого на вул. Госпітальна в Києві. За деякими даними, з метою отримання прибутку ТУР МО в 1997 році взяли під контроль заклад і стали погрожувати його інвесторові. Про це громадськості стало відомо в 2008 році із заяви в прокуратуру цього ж інвестора ОСОБА_11 . Потерпілий скаржився на те, що співробітники ГУР "погрожують фізичною розправою йому та його родині, й труять як бізнесмена»; За цим фактом у 2014 році колишні співробітники СБУ написали заяви на ім`я Генерального прокурора України про крадіжки квартир ОСОБА_3 , зазначивши, що в діях екс-глави відстежується склад злочину за ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство)».

ІНФОРМАЦІЯ_3 на веб-сайті українського інтернет-видання « Обозреватель » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 була розміщена ще одна публікація під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_17 », наступного змісту: « Покровителем ОСОБА_3 вважається не хтось, а сам кум ОСОБА_13 ОСОБА_7 . За інформацією журналіста ОСОБА_16 , раніше політик промишляв торгівлею зброєю. Навіть на посаду глави СБУ він входив із кримінальною справою на найближчих "сподвижників" ( ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і ОСОБА_19 ) за підробку документів на ввезені контрабандою пістолети.... Як пояснює ОСОБА_20 , маючи таку "кришу", ОСОБА_5 не гребував "бізнесом", що реально б`є по обороноздатності України. Так, разом із майбутнім наступником на посаді глави ТУР і партнером по бізнесу ОСОБА_21 він збув у Еквадор у 1998 році зняті з бойового чергування зенітно-ракетні комплекси».

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 28, частиною четвертою статті 32 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до частин другою та третьою статті 34 Конституції України і статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Статтею 201 ЦК України визначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Пунктом 15 цієї постанови роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пунктом 19 зазначеної постанови встановлено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Згідно з пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

Також, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» при розгляді справ суди застосовують Європейську Конвенцію з прав людини і практику суду як джерело права. Так, статтею 10 Конвенції з прав людини встановлено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Право на свободу вираження поглядів є не лише основною засадою демократії, але і передумовою здійснення багатьох інших прав і свобод, що гарантуються Конституцією.

Європейський суд з прав людини на підставі своєї практики застосування Конвенції встановив, що її 10 стаття обумовлює різний ступінь захисту для тих чи інших категорій вираження поглядів.

У рішенні від 07 лютого 2012 року «Аксель Спрінгер проти Німеччини» Європейський суд з прав людини вказав, що приватна особа, невідома для громадськості, може вимагати особливого захисту свого права на приватне життя, в той час як публічних осіб така норма не стосується.

Разом з цим, в таких справах як «Лінгенс проти Австрії» (1986 року); «Обершлік проти Австрії» (1991 року), у яких йшлось про публічну критику політиків, Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що публічні діячі повинні бути відкритими для критики з боку своїх опонентів.

З аналізу вказаних рішень вбачається, що Європейський суд з прав людини вважає порушенням статті 10 Конвенції з прав людини задоволення національними судами позовів публічних діячів про спростування поширеної проти них інформації та заборони поширення такої інформації, оскільки ступінь публічності, якого набули дії особи, ступінь її участі у публічній дискусії обумовлюють ступінь її толерантності, який вона повинна виявляти стосовно критики.

У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Як встановлено судом, позивач є публічною особою.

Звернувшись до суду з позовом, представник позивача посилалася на те, що поширена відповідачем на своєму інтернет-ресурсі інформація відносно ОСОБА_3 , зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_1 за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_8 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_17» та ІНФОРМАЦІЯ_3 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_17 » є недостовірною інформацією, яка грубо порушує його особисті немайнові права, а саме право на честь, гідність та ділову репутацію. Дана інформація містить конкретні фактичні твердження відносно ОСОБА_3 , що не відповідають дійсності, при цьому, негативно впливає на репутацію позивача, який є публічною особою.

Так, інформація викладена в зазначених публікаціях щодо участі позивача під час вечері з Президентом України ОСОБА_25 є загальновідомим фактом, що широко висвітлювався ЗМІ, також міститься в Векіпедії. Інформація викладена наступного змісту: «Послужний список ОСОБА_3 доповнюється скандалом навколо кришування стриптиз-бару «Варшава»….й трутять як бізнесмена» грунтується на достовірних даних, що містяться у відкритих джерелах, зокрема, це https://genshtab.info; «За цим фактом у 2004 році колишні співробітники СБУ написали заяви на ім`я Генерального прокурора України про крадіжки квартир ОСОБА_3 , зазначивши, що в діях екс-глави відстежується склад злочину за ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство) була поширена виданням Vlasti .netза посиланням ІНФОРМАЦІЯ_10 та є республікованим матеріалом.; « Покровителем ОСОБА_3 считается не кто иной, как кум ОСОБА_13 ОСОБА_7 . По информации журналиста ОСОБА_16 , ранее политик промышлял торговлей оружием. Даже на пост….. Кто поясняет ОСОБА_20 , имея такую «крышу», ОСОБА_5 не брезговал ….Так, вместе с будущем сменщиком на посту…. снятые с боевого дежурства зенитно-ракетные комплексы » також була поширена виданням Ipress.ua за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_16, тобто до розміщення цієї інформації відповідачем, та є републікованим матеріалом.

Таким чином, вищенаведені у статтях інтернет-видання відповідача відомості є не авторським, а републікованим матеріалом, у зв`язку з чим до ТОВ «Золота середина» не можуть бути пред`явлені вимоги щодо визнання їх недостовірними.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 травня 2019 року в справі №369/1727/17, провадження №61-5490св18.

В іншій частині викладена відповідачем інформація містить висловлювання, що відображають оціночні судження автора, критичну оцінку певних фактів і не містить негативної інформації, в них не стверджується про порушення ОСОБА_3 норм чинного законодавства, вчинення ним будь-яких інших протиправних дій.

Разом з цим, в обґрунтування позовних вимог представник позивача надала суду висновок експерта Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України від 15 липня 2019 року №056/196, виготовлений експертом ОСОБА_24 .

У висновку зазначено, що тексти публікацій, надані для лінгвістичної експертизи, містять інформацію про ОСОБА_3 , яка з позицій лінгвістичної кваліфікації, є негативною, вказує на невідповідність його дій принципам закону й моралі, здатна викликати до нього недовіру й повагу, є принизливою для його честі й гідності і може задати шкоди його діловій репутації. Негативну інформацію про ОСОБА_3 виражено у формі тверджень, тобто її правдивість може бути підтверджено або спростовано.

Однак, суд критично оцінює даний доказ, оскільки, вказаний висновок виготовлений в порядку приватного звернення, і сторонами клопотання щодо проведення відповідної експертизи в судовому засіданні не заявлялось.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, викладених у позовній заяві позивачем надано не було.

За таких обставин, ураховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини стосовно застосування статті 10 Європейської Конвенції з прав людини, публікації, навіть у тих випадках, коли зміст висловлювань суб`єктивно здатний викликати негативну реакцію публічної особи, стосовно якої вони поширені, разом з цим вони становлять основу права на свободу вираження поглядів та захищені на рівні національного законодавства та Конституції України, підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію, поширену ТОВ «Золота середина» та зобов`язання її спростувати вказаним у позовних вимогах шляхом, відсутні.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання недостовірною та спростування інформації, відсутні підстави і для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди за поширення такої інформації.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 68 Конституції України, статтями 16, 201, 277 ЦК України, статтями 30, 47-1 Закону України «Про інформацію», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», враховуючи практику Європейського суду з прав людини, статтями 4, 12, 76-79, 81, 89, 133, 141, 259, 265, 268, 273, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота середина» про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18.10.2021 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко