Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1059/21
Провадження № 2/382/680/21
РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2021 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Київської області справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому вказала, що з відповідачем по справі шлюб зареєстрували 16 червня 2017 року у Яготинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 66. Від подружнього життя мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя у них не склалося в зв`язку з тим, що вони перестали розуміти одне одного, ведуть різні бюджети, фактично припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Вважає, що збереження сім`ї стало неможливим, шлюб носить формальний характер, оскільки шлюбні відносини між ними припинилися. Мотивуючи тим, що подальше збереження сім`ї суперечить її інтересам, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, судові витрати в тому числі з надання правової допомоги покласти на відповідача, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

Позивачка через канцелярію суду направила заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала.

Відповідач через канцелярію суду направив заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав.

Відповідно до чч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст.59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом паяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до чч. 4,5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, між ОСОБА_1 та адвокатом Вак Ольгою Володимирівною був укладений Договір про надання правової допомоги від 31.08.2021 року.

Відповідно до наданої квитанції до прибуткового касового ордера № 86 від 31.08.2021 року вбачається, що позивачка понесла витрати на правову допомогу відповідно до договору про надання правової допомоги на загальну суму 1 000 грн..

Отже, враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг, а саме підготовка позовної заяви, участі представника у судовому засіданні, та значення справи для сторін, суд приходить до висновку про стягнення відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн., у відповідності до положень ст.137, ч.3 ст. 141 ЦПК України.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, судовий збір за зустрічним позовом у розмірі 840,80 грн..

Перевіривши матеріали справи, роз`яснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що відповідач позов визнав та визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом та позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 258-259, 265, 268, 206, 354, 279, 141 ЦПК України, ст. ст. 105, 110, 112, 113 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 (прізвище до шлюбу ОСОБА_1 ), ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , зареєстрований у Яготинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 16 червня 2017 року, актовий запис № 66, розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити « ОСОБА_1 ».

ОСОБА_1 повернути 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок сплаченого нею судового збору з державного бюджету, в зв`язку з визнанням позову відповідачем.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500.00 грн..

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 20 жовтня 2021 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.