єдиний унікальний номер 759/660/19
номер провадження 2-ві/824/81/2021
У Х В А Л А

19 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Фінагеєва В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі Голуб С.А., Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітньої дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Київського апеляційного суду перебуває справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 липня 2021 року.

12 жовтня 2021 року до апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід колегії суддів у складі Голуб С.А., Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.

Заява про відвід суддів обґрунтована тим, що зазначена колегія суддів не може брати участь у розгляді вказаної справи і підлягає відводу, оскільки існують обставини, які викликають сумнів в їх неупередженості та об`єктивності. ОСОБА_1 вказує на те, що у вступній частині постанови Київського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року зазначено, що предметом судового розгляду є апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 22 червня 2021 року про відмову в забезпеченні позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітньої дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітньої дитини. У той же час у мотивувальній частині постанови суд зазначив: «Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання дитини та визначення графіку зустрічей батька/матері з дитиною. Заявлені в заяві про забезпечення позову вимоги щодо встановлення графіку зустрічей дитини з матір`ю є за своїм змістом заявленими зустрічними позовними вимогами, які є предметом розгляду у даній справі в порядку загального позовного провадження. Тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні такої заяви позивача про забезпечення позову». На думку заявника, неправильне визначення предмету позову в мотивувальній частині постанови апеляційного суду свідчить про неупередженість складу колегії суддів і свідчить про їх необ`єктивність. Крім того, на неупередженість та об`єктивність суду може вплинути той факт, що вказана колегія суддів вже склала для себе певну (і можливо необ`єктивну) думку щодо суті справи, визначила певне відношення до сторін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року відвід, заявлений ОСОБА_1 колегії суддів Київського апеляційного суду Голуб С.А., Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,визнано необґрунтованим та передано справу для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, який вирішуватиме питання про відвід колегії суддів.

Після проведення автоматизованого розподілу справи відповідно до ч. 3, 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішується без повідомлення учасників справи суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 жовтня 2021 року справу призначено судді-доповідачу Фінагеєву В.О.

Згідно вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Тобто, перелік підстав для відводу чітко визначений законом.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи, зазначені в заяві про відвід колегії суддів у складі Голуб С.А., Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О., апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Зазначені в заяві про відвід колегії суддів обставини відносяться до інших обставин, що, на думку позивача, викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів.

Стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто, має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Водночас, як зазначено в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення. Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Апеляційний суд вважає, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто, в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід колегії суддів у складі Голуб С.А., Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О. у справі № 759/660/19, апеляційний суд приймає також до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 36 ЦПК України).

Наведені заявником доводи фактично стосуються її незгоди з мотивами, з яких колегія суддів виходила, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 22 червня 2021 року про відмову в забезпеченні позову, що у значенні вказаних вище імперативних приписів частини 4 статті 36 ЦПК України не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що колегія суддів вже склала для себе певну (і можливо необ`єктивну) думку щодо суті справи, визначила певне відношення до сторін. Однак, вказані обставини є лише припущеннями заявника. Так, в силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У заяві про відвід не наведено фактів прояву суддями поведінки, яка б свідчила про їх упередженість чи необ`єктивність у цій справі та викликала недовіру.

Отже, доводи, якими ОСОБА_1 мотивує свою заяву про відвід колегії суддів у складі Голуб С.А., Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О., не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності суддів, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Враховуючи зазначені норми закону, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів.

На підставі викладеного та керуючись статтями 36, 40 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід колегії суддів у складі Голуб С.А., Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітньої дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв