Справа № 175/371/21
Провадження № 2/175/133/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 вересня 2021 року Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Новік Л.М.

за участю секретаря - Рашед Ю.О.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь банка заборгованість за кредитним договором №б/н від 19 квітня 2010 року в розмірі 25780 грн. 68 коп., а також судові витрати по справі у розмірі 2270 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 19 квітня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 19 квітня 2010 року. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачу надано кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15200,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, Договору на підставі яких відповідач при укладенні договору дав згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. У порушення норм закону та умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язання за кредитним договором відповідачка станом на 04 січня 2021 року має заборгованість у розмірі 25780,68 грн.

30.03.2021 року представник відповідача адвокат Порядков В.Б. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити банку у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач посилається на укладення з відповідачем договору у вигляді анкети - заяви б/н від 19.04.2010 року. При цьому розрахунок заборгованості позивач надає від 15.11.2013 року з початковим сальдо 0 грн. 0 коп. В грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором в якій просив суд ухвалити рішення, яких стягнути зі ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 19 квітня 2010 року в розмірі 45450 грн. 48 коп., а також судові витрати у розмір 1762 грн. де в задоволенні позову банку було відмовлено На підставі цієї ж заяви-анкети від 19.04.2010 року, 29.01.2021 року банк знову звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. Доказів укладення відповідачем та позивачем кредитного договору б/н від 19 квітня 2010 року з встановленим кредитним лімітом, який навіть не вказано позивачем не надано. Доказів того, що позивачем був наданий кредит у розмірі та на умовах, передбачених кредитним договором не надано.

Представник позивача надав відповідь відзив від 07.05.2021 року в якому просив позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача за довіреністю Коробков С.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що позивач в 2013 та 2015 році користувалася кредитними коштами, зобов`язання не виконала, в результаті чого утворилася заборгованість. Зазначив, що дійсно на підставі анкети-заяви б/н від 19 квітня 2010 року було видано відповідачу дві картки «Універсальна» та «Універсальна GOLD». Справа, що перебувала в провадженні судді Озерянської Ж.М. в якій відмовлено в задоволенні позову стосувалася картки «Універсальна», а дана справа стосується картки «Універсальна GOLD».

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що вже є рішення суду з приводу вказаного кредитного договору в задоволенні, якого банку відмовлено, просить відмовити в задоволенні даного позову.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертається до суду з позовом на підставі того, що відповідно до Заяви №б/н від 19 квітня 2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам, а також сплачувати комісію відповідно до умов договору. У вказаній заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, становить між нею і банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг погодилася отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua.

Разом із позовною заявою, позивачем надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 вказаних умов договору не виконала, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 19 квітня 2010 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , станом на 04 січня 2021 рік заборгованість становить 25780,68 грн., з яких: 3620,42 грн. заборгованість за кредитом; 19060,26 грн. заборгованість за відсотками; 3100,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України, передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України); до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов`язки виникають у кожного контрагента.

Враховуючи положення ст. 77, 79-81 ЦПК України, суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Банк, пред`являючи вимоги до відповідача про погашення кредиту, просить стягнути заборгованість за кредитом, за нарахованими відсотками, нарахованої пені, посилаючись на те, що між сторонами укладено кредитний договір на підставі анкети-заяви від 19 квітня 2010 року, Витягу з Тарифу та Витягу з Умов, які розміщені на банківському сайті, як невід`ємні частини цього договору.

Як вбачається з анкети-заяви заповненої 19 квітня 2010 року від імені ОСОБА_1 вбачається, що поля для заповнення даних, стосовно оформлення кредиту та зазначення його ліміту, є пустими. У вказаній анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відсутня позначка про видачу кредитної картки «Універсальна», або карти «Універсальна GOLD» зовсім не йдеться.

Отже, посилання в судовому засіданні представника позивача, що вказана анкета-заява від 19.04.2010 року, також стосується і виданої картки «Універсальна GOLD» не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки в анкеті-заяві наданій позивачем така інформація відсутня.

За таких обставин, доказів укладення відповідачем та позивачем кредитного договору б/н від 19 квітня 2010 року з встановленим кредитним лімітом 15200,00 грн. позивачем, всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не надано.

Доказів того, що позивачем був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним договором та, що саме вищезазначені умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме зазначені умови та правила надання банківських послуг мала на увазі відповідачка ОСОБА_1 , підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, та відповідно, чи брала на себе зобов`язання відповідачка з повернення кредиту, зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту також не надано.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Також, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови зазначені у Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна GOLD», які надані суду, що також заперечується відповідачем.

За таких обстави, суд вважає, що в даному випадку не можливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», що розміщені на банківському сайті, які не містять підпису відповідачки ОСОБА_1 , не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного 19 квітня 2010 року між сторонами, шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати коштів за простроченим тілом кредиту, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Крім того, рішенням суду від 17.03.2020 року у задоволенні позовних вимог за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено, з підстав відсутності доказів укладення відповідачем та позивачем кредитного договору б/н від 19 квітня 2010 року з встановленим кредитним лімітом 25000 грн. У вказаній анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відсутня позначка про видачу кредитної картки «Універсальна» або будь-якої іншої картки відповідачу. Доказів того, що позивачем був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним договором та, що саме вищезазначені умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме зазначені умови та правила надання банківських послуг мала на увазі відповідачка ОСОБА_1 , підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, та відповідно, чи брала на себе зобов`язання відповідачка з повернення кредиту, зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту не надано.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №б/н від 19 квітня 2010 року у розмірі 25780,68 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Враховуючи викладене та те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 611, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Новік