29.09.2021 Єдиний унікальний номер 205/8290/20
Єдиний унікальний номер судової справи:205/8290/2020
Номер провадження: 2/205/772/2021
29 вересня 2021 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради (далі - Позивач) в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на первинному обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування, як дитина покинута в пологовому відділені Комунального підприємства «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім.. проф.Руднєва» Дніпропетровської обласної ради. Батьки дитини - ОСОБА_2 (далі - Відповідач -1) та ОСОБА_3 (далі - Відповідач -2) в шлюбі не перебувають, але мешкають однією родиною, ніде не працюють, проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок в якому мешкають відповідачі знаходиться в занедбаному стані, на подвір`ї дуже брудно, все занедбано, завалено різноманітним мотлохом, скрізь розкидані використані шприци, та порожні пляшки з під алкогольних напоїв, долею дитини не цікавляться, її вихованням та утриманням не займаються.
У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача змушена звернутися до суду та просити суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні до її малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також, позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відношенні його малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання її малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особистий рахунок дитини відкритий в Державному ощадному банку України та стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання його малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особистий рахунок дитини відкритий в Державному ощадному банку України.
Відповідачі у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подали.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача надала суду заяву в якій просить розгляд справи провести за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином були повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ними причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили та не подали відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що батьками малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Судом також встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває в Управлінні - службі у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради на первинному обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування, згідно з наказів від 04.09.2020 року за № 51 та від 25.09.2020 року за № 398.
Відповідно акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 27.08.2020 року, малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступила до відділення реанімації та інтенсивної терапії новонароджених Комунального підприємства «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. Руднєва» Дніпропетровської обласної ради, 24.12.2019 року у зв`язку з вродженою пневмонією та затримкою внутріутробного розвитку.
Судом також встановлено, що відповідачі інколи цікавилась станом дитини засобами телефонного зв`язку, остання телефонна розмова відбулася 08.07.2020 року, після цього ні батько, ні мати долею дитини не цікавились, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавали, що підтверджується листом Комунального підприємства «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. Руднєва» від 14.09.2020 року за № 689.
Відповідно листа КП «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально- профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» ДОР» від 22.09.2020 року № 09/1586-20 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться на диспансерному обліку у лікаря - фтизіатра, 30.06.2020 року, закінчила основний курс лікування, яке було ефективним, та на теперішній час лікування не потребує.
Також згідно листа КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» ДМР від 24.12.2019 року № 6/12-1495, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з 28.11.2019 року знаходяться на диспансерному обліку у лікаря-фтизіатра. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 народила дитину в КП «ДСКМЦМД Руднєва» ДОР. Родина ОСОБА_4 знаходиться на обліку як асоціальна. Будинок в якому вони проживають знаходиться в занедбаному стані. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 регулярно вживають алкогольні напої, родина безвідповідально ставиться до появи дитини. Батьки мають низький батьківський потенціал.
Згідно висновку органу опіки та піклування доцільно в інтересах дитини позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у відношенні до малолітньої дитини ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1. V . Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
При цьому стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).
У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України (254к/96-ВР) , Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.
Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
З аналізу норми, що міститься у пункті 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Вказані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
При цьому, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
В даному випадку, судом встановлено, що відповідачі будучи батьками дитини, не цікавляться її життям, не приймають участі в її вихованні та утриманні, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя.
Суд також враховує, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.
На думку суду, ймовірне проживання малолітньої дитини у сім`ї, де постійно зловживають алкогольними напоями, наркотичними засобами, вчинюють сварки, не враховують інтереси та потреби дитини, не забезпечують її медичний догляд, у зв`язку із чим потребує від держави відповідної правової реакції, у тому числі вжиття таких крайніх заходів як позбавлення батьківських прав.
Таки дії відповідають саме інтересам дитини, оскільки забезпечить її розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, та ґрунтується на законі і є пропорційним заходом реагування на поведінку відповідачів.
На жаль, через особисті якості відповідачів та зміст характеризуючи їх матеріалів, суд не вбачає підстав для їх попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останнім положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо діти були усиновлені і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.
Таким чином, враховуючи інтереси дитини, вказані приписи чинного законодавства, та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, про те, що позовні вимоги в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні до її малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та в частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні до його малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є такими, що ґрунтуються на законі, внаслідок чого підлягають задоволенню.
Окрім цього, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Оскільки судом встановлено, що відповідачі не виконують своїх батьківських обов`язків, ухиляються від виховання та матеріального забезпечення дітей, не піклуються про їх життя та здоров`я, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача повністю, у тому числі й вимоги, щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання її малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особистий рахунок дитини відкритий в Державному ощадному банку України та стягнення з ОСОБА_3 аліменти на утримання його малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особистий рахунок дитини відкритий в Державному ощадному банку України.
Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Суд зауважує, що відповідачі, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду даної цивільної справи по суті, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надали, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь держави судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 908 грн. 80 коп. з кожного окремо.
На підставі викладеного, керуючись ст. 150, п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 165 СК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263, 265, 280, 430 ЦПК України, суд -
1. Позовні вимоги Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити в повному обсязі.
2. Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні до її малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
3. Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відношенні його малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
4. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання її малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особистий рахунок дитини відкритий в Державному ощадному банку України.
5. Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання його малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особистий рахунок дитини відкритий в Державному ощадному банку України.
6. В частині стягнення аліментів допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
7. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судові витрати в вигляді судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
8. Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь держави судові витрати в вигляді судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.