РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2021 року Київський районний суд м.Харкова у складі:
головуючої судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря Паньшиної О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернулись у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_3 , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначають, що є власниками квартири АДРЕСА_2 . У зазначеній квартирі зареєстрований відповідач, який її покинув добровільно у 2007р. Точного його місця проживання вони не знають. Реєстрація відповдіача у квартирі порушує їх права як власників, зокрема перешкоджає можливість отримати субсидію на сплату комунальних послуг та розпорядження власністю.
Відповідач ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, повідомлявся у відповідності до положень ЦПК України .
Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.
Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у випадках передбачених законом.
Так, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд (ст.ст. 150,156 ЖК України).
Судом встановлено, що позивачам на праві приватної спільної власності в рівних частках належить квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане 30.10.1994р. Восьмою Харківською нотаріальної конторою.
Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні у вказаній квартирі зареєстрований в тому числі ОСОБА_3 , який є сином ОСОБА_1 та братом ОСОБА_2 .
За показаннями допитаних під час судового розгляду свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є сусідами позивачів (квартири розташовані в одному тамбурі будинку АДРЕСА_3 ) ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_4 не проживає , щонайменше з 2010року, речей його в квартирі не має, квартиру покинув самостійно, у квартирні мешкає лише ОСОБА_1 , до неї навідується її дочка, ОСОБА_3 не приходить.
Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч.ч. 1-2 ст. 231 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до стаття 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно зі статтею 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи, що позивачі є власниками квартири де зареєстрований відповідач, який не проживає в квартирі більше року без поважних причин, суд вважає за необхідне усунути порушення прав власників та визнати відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 79, 81, 141, 229, 258, 259, 263-265 ЦПК України,суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір в сумі 908 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.М. Бородіна