Ухвала

20 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 713/463/21

провадження № 61-16674ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного за касаційною скаргою Національного природнього парку «Вижницький» на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 10 червня 2021 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 02 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного природного парку «Вижницький» про визнання незаконними та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до Національного природного парку «Вижницький» (далі - НПП «Вижницький»), в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ директора НПП «Вижницький» № 265-к від 07 грудня 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення;

- визнати незаконним та скасувати наказ директора НПП «Вижницький» № 5-к від 29 січня 2021 року про звільнення;

- поновити його на посаді майстра з охорони природи Вижницького природоохоронного відділення НПП «Вижницький»;

- стягнути з НПП «Вижницький» на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 лютого 2021 року до дня поновлення на роботі.

Позов мотивовано тим, щонаказом № 6-к від 25 березня 2019 року його було прийнято на роботу до НПП «Вижницький» та наказом № 18-к від 29 липня 2019 року переведено у даному підприємстві на посаду майстра з охорони природи.

Наказом № 265-к від 07 грудня 2020 року до нього було застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а наказом № 5-к від 29 січня 2021 року звільнено з 08 лютого 2021 року з підстав, передбачених частиною третьою статті 40 КЗпП України.

Вважає вказані накази незаконними та такими, що підлягають скасуванню з огляду на те, що наказ № 265-к від 07 грудня 2020 року винесений на підставі доповідної записки тимчасово виконуючого обов`язки заступника директора Товарницького В. Ф. за результатами позапланової Державної екологічної інспекції Карпатського округу. На думку позивача, даною запискою не підтверджується наявність вини, оскільки самовільна порубка дерев, які стали підставою для покладення на нього дисциплінарної відповідальності, була вчинена до його прийняття на роботу.

Крім того, вказує, що наказ № 5-к від 29 січня 2021 року є невмотивованим, складеним юридично неправильно. Позивач не був ознайомлений з оспорюваним наказом.

Також зазначає, що не був ознайомлений з наказом від 30 листопада 2020 року про проведення ревізії, копії акта ревізії йому не вручено. Проведення ревізії на довіреному йому обході без його участі як матеріально відповідальної особи позивач вважає порушенням Інструкції про порядок проведення ревізії лісових обходів від 08 лютого 2010 року. Згідно акта ревізія була проведена 16 грудня 2020 року, на наступний день 17 грудня 2020 року акт був затверджений директором. Тому саме з цього дня повинен починатися місячний строк для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

З 14 грудня 2020 року по 27 грудня 2020 року позивач був відсутній на роботі у зв`язку з хворобою та перебуванням у відпустці. Оспорюваний наказ виданий 29 січня 2020 року, тобто через 33 дні з дня виявлення проступку.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 10 червня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 5-к від 29 січня 2021 року НПП «Вижницький» про звільнення ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді майстра з охорони природи НПП «Вижницький».

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді майстра з охорони природи НПП «Вижницький».

Стягнено з НПП «Вижницький» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 21 265, 56 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено за необґрунтованістю.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що позивач неналежним чином виконував свої обов`язки, а тому наказ від 07 грудня 2020 року №265-к про оголошення догани ОСОБА_1 є законним. ОСОБА_1 знав про наявність лісопорушень, але жодним чином не перевірив документування лісопорушень та не задокументував їх сам у визначений законом спосіб. Оспорюваний наказ від 29 січня 2021 року № 5-к про звільнення позивача був винесений поза межами строку накладення дисциплінарних стягнень, в ньому не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну працівником шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, а тому він є незаконним та підлягає скасуванню.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 02 вересня 2021 року апеляційну скаргу НПП «Вижницький» залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 10 червня 2021 року в частині відмови в позові про визнання незаконним та скасування наказу директора НПП «Вижницький» №265-к від 07 грудня 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення скасовано.

Позов ОСОБА_1 до НПП «Вижницький» про визнання незаконним та скасування наказу директора НПП «Вижницький» №265-к від 7 грудня 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора НПП «Вижницький» № 265-к від 07 грудня 2020 року про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

У іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема у ньому не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов`язків, а також чи було невиконання чи неналежне виконання ОСОБА_1 трудових обов`язків винним.

08 жовтня 2021 року НПП «Вижницький» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 10 червня 2021 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 02 вересня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору в даній справі є вимоги про визнання незаконними та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі 21 265, 56 грн.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи наведене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Верховний Суд врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень про відмову у відкритті касаційного провадження.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у справі незначної складності, яка визнана Верховним Судом малозначною, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національного природнього парку «Вижницький» на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 10 червня 2021 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 02 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного природного парку «Вижницький» про визнання незаконними та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик