Провадження №2/523/3951/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"16" вересня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, у складі:

головуючого судді Далеко К.О.,

за участю секретаря - Сирф Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17, в м. Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення авансу, процентів та компенсації за договором підряду,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами, в яких просить стягнути з ФОП ОСОБА_3 безпідставно набуті кошти у розмірі 50000грн., відсотки за користування чужими грошима в сумі 3412,63грн, компенсацію за порушення умов договору в сумі 59000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.06.2020р між ФОП ОСОБА_2 з одного боку, та ОСОБА_1 з другого боку був укладений договір підряду за №13 на виготовлення виробів з Василівського та Маславського граніту на загальну суму 59000грн.

При укладенні договору ОСОБА_1 сплатила у якості авансу готівкою 26500грн, додатково у якості проплати за цим договором позивач перерахувала на банківську картку ОСОБА_4 17000грн, а також перерахувала ще 6500 грн. на рахунок його працівника ОСОБА_5 . Загальна сума авансу становить 50 000грн.

Відповідач свої зобов`язання за вказаним вище підрядним договором не виконує, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 50 000грн, процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3 412,63грн на підставі ч.2 ст.1214 ЦК України, стягнення компенсації згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 цього Закону в розмірі 59 000грн.

Ухвалою суду від 14.06.2021р відкрито спрощене позовне провадження по справі, призначено судове засідання.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, її представник - адвокат Мирковіч В.Ю. подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його та позивача відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ФОП ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася, була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем її реєстрації, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось до суду із відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою», що вказує на вручення судової повістки належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК).

Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, заяв про відкладення розгляду справи, належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, неповідомлення відповідачем причин неявки на судове засідання, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, що відповідає ч.1 ст. 280 ЦПК України.

Судом не здійснювалось фіксування судового засідання технічним записом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що 20.06.2020р між ФОП ОСОБА_2 з одного боку, та ОСОБА_1 з другого боку був укладений договір підряду №13 на виготовлення гранітного пам`ятника на загальну суму 59'000 грн. відповідно до накладної за №678 від 20.06.2020р., строк виготовлення становить 30 днів, тобто до 20.07.2020р.

Згідно п.3.1 цього договору, ОСОБА_1 у якості авансу оплатила 50% вартості замовлення, а саме 26500 грн, що підтверджується підписом ФОП ОСОБА_2 на самому договорі, а також копією накладної №678 від 20.06.2020р.

На виконання п.7.3 згаданого договору, 26.03.2021р представник ОСОБА_1 - адвокат Мирковіч В.Ю. направив претензію ФОП ОСОБА_2 щодо невиконання нею укладеного договору підряду, та запропонував відповідачу протягом 30 днів відправити позивачу виготовлений гранітний пам`ятник відповідно до зазначеної вище накладної.

До теперішнього часу, відповідач ФОП ОСОБА_2 умови вказаного вище договору не виконала, не відправила ОСОБА_1 гранітний пам`ятник відповідно до цієї накладної. Матеріали справи не містять доказів іншого.

Згідно ч.1,2 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч.2 ст.854 ЦК України, підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Частиною 3 статті 849 ЦК України встановлено, якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

За викладених обставин, враховуючи невиконання ФОП ОСОБА_2 умов зазначеного вище договору ні в строк, встановлений в самому договорі, ні в строк, встановлений позивачем ОСОБА_1 , суд вважає, що права останньої як замовника порушені та підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимоги в частині стягнення з відповідача сплаченого їй авансу в розмірі 26 500грн.

Водночас, ОСОБА_1 , заявляючи вимоги про стягнення авансу за вказаним договором підряду №13 від 20.06.2020р, крім самого договору та згаданої накладної, посилається на копії квитанцій про переказ коштів: від 03.06.2020р на суму 2000грн отримувач ОСОБА_4 ; від 01.07.2020р на суму 15000грн отримувач ОСОБА_4 ; від 02.10.2020р на суму 6500грн отримувач ОСОБА_5 .

Суд не бере до уваги ці докази з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1,2,4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування в цій справи є обставини щодо укладення та виконання вказаного вище договору підряду, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ФОП ОСОБА_2 .

При цьому, ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_5 не являються сторонами цього договору, позовні вимоги до них не пред`являлися, а відтак у суду відсутні підстави вважати, що отримані цими особами кошти згідно згаданих квитанцій є саме оплатою за договором підряду №13 від 20.06.2020р, укладеним між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ФОП ОСОБА_2 .

За викладених обставин, суд вважає, що згадані вище копії квитанції про перекази коштів на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не стосуються предмета доказування по цій справи та є неналежними доказами.

Щодо позовної вимоги про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3412,63грн на підставі ч.2 ст.1214 ЦК України, суд вважає, що ця вимога не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ч.2 ст.1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

З аналізу цієї статті вбачається, що ця норма регулює правовідносини, які виникають у разі безпідставного одержання чи збереження грошей.

Однак, правовідносини позивача ОСОБА_1 та відповідача ФОП ОСОБА_2 мають конкретну правову підставу, а саме договір підряду №13 від 20.06.2020р, який вони уклали та з приводу виконання якого виник цей спір.

Отже, суд доходить висновку про необґрунтованість вимоги про стягнення процентів на підставі ч.2 ст.1214 ЦК України, оскільки ця норма не регулює ці правовідносини.

Щодо позовної вимоги про стягнення компенсації згідно п.11 ч.1 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів» в розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), а саме 59 000грн, суд вважає, що ця вимога також не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги).

Згідно ч.2 цієї статті цього Закону, суми штрафів зараховуються до державного бюджету.

Відповідно до положень п.13 ч.1 ст.26 ЗУ «Про захист прав споживачів», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право накладати на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з аналізу цих норм, суд доходить висновку, що стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в тому числі пунктом 11, являються штрафами, які може застосовувати відповідний орган виконавчої влади у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, а не розміром компенсації шкоди споживачу у результаті порушення його прав.

За викладених обставин, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення компенсації шкоди згідно п.11 ч.1 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268,279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення авансу та компенсації - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму авансу за договором підряду №13 від 20.06.2020р в розмірі 26500(двадцять шість тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908(дев`ятсот вісім)гривень.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Боржник: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення суду складено 21 вересня 2021 року.

Суддя: К.О. Далеко