Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2021 Справа №607/26714/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача в його користь 181 427,00 грн. завданої матеріальної шкоди та 130 000,00 грн. моральної шкоди, а також сплачений ним судовий збір та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 28 травня 2018 року о 23:55 год. в місті Тернополі по вулиці Мазепи, 3, ОСОБА_2 , перебуваючи на передньому сидінні автомобіля марки «BMW Х5» д.н.з. НОМЕР_1 наніс декілька ударів в ділянку голови позивачу, внаслідок чого останній втратив контроль над автомобілем, який розпочав рух вперед. В результаті самовільного руху автомобіля відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_5 та на припаркований автомобіль марки «BMW Х5» д.н.з. НОМЕР_2 , який в`їхав в електроопору. Внаслідок ДТП вказані автомобілі, отримали механічні пошкодження. Також зазначив, що внаслідок неправомірних дій відповідача, які полягали в нанесенні позивачу тілесних ушкоджень, зокрема в ділянку голови в момент перебування його за кермом, внаслідок яких ОСОБА_4 втратив контроль над ситуацією та над автомобілем, який розпочав рух вперед, що підтверджується відеозаписом. Також зазначає, що ОСОБА_2 наносив удари неодноразово, протягом тривалого проміжку часу. Наслідком таких дій стало завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , які у своєму перебігу супроводжувалася тривалим розладом здоров`я та втратою працездатності. У поліклінічному відділенні КП «Тернопільський міський лікувально - діагностичний центр» після звернення позивача за медичною допомогою були діагностовані: закрита черепно - мозкова травма у виді струсу головного мозку, синець правої завушної ділянки, закритий перелом кістки і пальця лівої кисті, садно лівого ліктьового і колінного суглобів. За результатами проведеної судово-медичної експертизи, у позивача було виявлено: садно тім`яної ділянки голови зліва, ознаки забиття м`яких тканин чола, синець правої вушної раковини, завушної ділянки справа, ділянки правого променево зап`ясткового суглоба, правої кисті, правої гомілки, садна правого передпліччя, ділянки лівого ліктьового суглоба, синець та садна ділянки лівого колінного суглоба. Вважає, що неправомірними діями ОСОБА_2 завдано позивачу матеріальну шкоду пов`язану з ремонтом автомобіля, який був у його користування марки «BMW Х5» д.н.з. НОМЕР_1 на суму 170 427.00 грн., що підтверджується актом про надання послуг АА 00001452 від 09 липня 2018 року та рахунком на оплату від 09 липня 2018 року №000000865. Також механічні ушкодження автомобіля підтверджуються висновком науково - дослідного експертно - криміналістичного центру від 27.06.2018 року №4-113/18. Крім цього, ОСОБА_4 поніс витрати у зв`язку з відшкодуванням витрат на лікування потерпілого ОСОБА_5 у сумі 11 000 грн., що підтверджується розпискою від 07.06.2018 року, які просить стягнути із відповідача. Таким чином, позивач вважає, що неправомірними діями ОСОБА_2 спричинена йому матеріальна шкода на загальну суму 181 427 грн. Крім цього, позивач зазначає, що йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 130 000,00 грн., яка виразилась у постійних стражданнях в зв`язку з ушкодженням здоров`я, перебування в стані стресу, психологічного виснаження та фізичних страждань. Було порушено його звичний спосіб життя, він не міг довгий час працювати, що значно вплинуло на його матеріальне становище.Також представником позивача подано клопотання відповідно до якого остання просить стягнути витрати понесені позивачем на надання професійної допомоги на суму 11 000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов у якому зазначив, що позивач на підтвердження вини відповідача надав постанову Тернопільського апеляційного суду від 16.04.2019 року у справі №607/24474/18, яку винесено за результатами розгляду адміністративної справи стосовно відповідача за ст..124 КУпАП. Однак, такий розгляд проведено судом у відсутності відповідача. Зазначеним судовим рішенням не встановлено відповідність дій позивача ПДР України, оскільки при прийнятті рішення про відшкодування шкоди слід надати оцінку діям обох учасників, у тому числі позивача. Вважає, що докази на які покликається позивач, як на підтвердження своїх вимог у частині матеріальної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки відсутні докази огляду транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди на предмет виявлених механічних пошкоджень. Також вважає, що перелік ремонтних робіт та замінених запасних частин транспортного засобу, яким керував позивач не було пов`язано із ДТП. Проведення огляду транспортного засобу, яким керував ОСОБА_4 відбулось без відповідача. Також вважає, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували його моральні страждання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а висновок судово-медичної експертизи на який він покликається надає до іншого позову, який заявлений у кримінальному провадженні по факту нанесення йому тілесних ушкоджень, а тому вважає даний доказ неналежним.

Представником позивача надано відповідь на відзив у якому останній вважає, що вина відповідача у вчиненні даної ДТП за участю обох сторін повністю доведена постановою Тернопільського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року. Неправомірні дії ОСОБА_2 полягали у тому, що останнім було нанесено позивачу численні удари в різні ділянки тіла, в область голови в момент перебування його за кермом, внаслідок чого він втратив контроль на ситуацією та автомобілем, який розпочав рух вперед. Крім цього зазначив, що відповідач трощив автомобіль всередині. Також вважає, що матеріальна шкода, яка завдана позивачу підтверджена висновком науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 27.06.2018 року №4-113/18 відповідно до якого діями ОСОБА_2 спричинено матеріальну шкоду на суму 171 427 грн. Крім цього, вказав, що внаслідок ДТП з вини відповідача та заподіяння останнім тілесних ушкоджень, йому завдано моральної шкоди, яка полягала у витрачанні часу на ремонт автомобіля, переживання у зв`язку із ушкодженням свого здоров`я внаслідок заподіяння відповідачем тілесних ушкоджень, через що у нього порушився ритм життя, перебування у стані стресу, порушення планів на майбутнє, витрачання значних коштів на ремонт автомобіля та лікування ОСОБА_5 07 червня 2021 року у даній справі за наслідками проведеного підготовчого судового засідання закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовольнити з підстав наведених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні вважають що позов не підлягає до задоволення, оскільки доказами наданими позивачем не доведено, що заподіяння йому тілесних ушкоджень здійснював відповідач. Крім цього, просить врахувати обставини зазначені у відзиві на позов. Також вважають, що обставини наведені у постанові Тернопільського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року не підтверджують винуватість відповідача у вчиненні ДТП. Крім цього, просять взяти до уваги, що висновком №27/21 судового автотехнічного дослідження судового експерта Мазура М.С. спростовано пояснення позивача та його представника. Також, просять врахувати, що тілесні ушкодження позивач отримав внаслідок дій групи осіб з хуліганських мотивів, що підтверджено поясненнями ОСОБА_4 даних ним під час слідчих дій у кримінальному провадженні. Таким чином, вважають, що причинно-наслідковий зв`язок між отриманими позивачем тілесними ушкодженнями та ДТП відсутній. Крім цього, представником відповідача зазначено, що транспортний засіб після ДТП перебував у користуванні позивача, його не було відразу поміщено на арешт майданчик, а тому, вважають, що виявлені пошкодження на ньому могли утворись внаслідок експлуатації транспортного засобу. Також представник відповідача зазначила, що потерпілий ОСОБА_5 відмовився від проходження судово-медичного обстеження, за медичною допомогою не звертався, а тому вимогу позивача про стягнення коштів на його лікування вважає безпідставною. При вирішенні питання про стягнення витрат на правову допомогу позивача, просять врахувати, що договір про надання правничої допомоги з адвокатом Сампарою Н.М. позивач уклав 15.11.2019 року, тобто після подання ним позову, а його адвокатом не представлено суду підтверджуючих документів про сплату позивачем коштів на надання правової допомоги.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Як вбачається із змісту постанови Тернопільського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року у справі №607/24474/18, яка набрала законної сили, судом встановлено, що «… ОСОБА_2 28 травня 2018 року о 23:55 год. в місті Тернополі по вулиці Мазепи, 3, перебуваючи на передньому сидінні автомобіля BMW Х5 д. н. з. НОМЕР_1 наніс декілька ударів в ділянку голови водію ОСОБА_4 , внаслідок чого останній втратив контроль над автомобілем, який розпочав рух вперед. В результаті руху цього автомобіля відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_5 та на автомобіль BMW Х5 д. н. з. НОМЕР_2 , який припаркував водій ОСОБА_6 та знаходився з правової сторони по напрямку руху, після чого в`їхав в електроопору..». «…При апеляційному розгляді встановлено, що досліджені докази, отримані у встановленому порядку, об`єктивно в сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_2 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП…».

Зазначеною постановою, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та адміністративне провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито на підставі п.7 ч.1 ст 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків адміністративного стягнення, передбачених ст 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Таким чином, суд зазначає, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15.

Згідно висновку науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 27.06.2018 року №4-113/18, проведеного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР від 28.05.2018 року за №0001497, який надано представником позивача у якості письмового доказу, вартість матеріальних збитків, завданих власнику (користувачу) автомобіля BMW Х5 д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок пошкоджень КТЗ, станом на 28.05.2018 р., може складати 103 053,80 грн. До зазначеного висновку додано ілюстративну табличку, ремонтну калькуляцію та протокол огляду транспортного засобу, які досліджено у судовому засіданні.

Відповідно до акту про надання послуг АА00001452 від 09 липня 2018 року та рахунку на оплату №000000865 від 09 липня 2018 р., складених ФОП ОСОБА_7 , останнім надані послуги ОСОБА_4 , пов`язані із ремонтом автомобіля BMW Х5 д.н.з. НОМЕР_1 , вартість яких склала 170 427,00 грн.

Як вбачається із копії розписки від 07.06.2018 року складеної ОСОБА_5 , 03 лютого 2012 року, останній отримав 11 000 грн. коштів в рахунок відшкодування на обстеження та лікування внаслідок наїзду на нього 27.05.2018 року о 23.50 год. біля бару «Айва» на вулиці Мазепи.

Згідно висновку №703 судово-медичної експертизи від 25.06.2018 року, проведеного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР від 28.05.2018 року №0001497 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, який наданий представником позивача у якості письмового доказу, при зверненні ОСОБА_4 за медичною допомогою 28.05.2018 року у травмпункт КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» і подальших лікарських спостереженнях та інструментальних (рентгенологічних) дослідженнях у поліклінічному відділенні КП «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» були діагностовано: закрита черепно-мозкова травма у виді струсу головного мозку, а із зовнішніх ушкоджень в області голови описані-синець правої завушної ділянки; закритий перелом сесамовидної кістки І пальця лівої кисті, із зовнішніх ушкоджень відмічені садно лівого ліктьового і колінного суглобів. При судово-медичній експертизі, крім вказаних вище зовнішніх ушкоджень у ОСОБА_4 також виявлені садно тім`яної ділянки голови зліва, ознаки забиття м`яких тканин чола справа, синець правої вушної раковини, завушної ділянки справа, ділянки правого променево-зап`ясного суглоба, правої кисті, правої гомілки, садна правого передпліччя, ділянки лівого ліктьового суглоба, синець та садно ділянки лівого колінного суглоба, синець та садна лівої гомілки. Вказані вище тілесні ушкодження у ОСОБА_4 утворились від дії тупих предметів, близько за 2-3 діб до проведення судово-медичного огляду, не виключено в ухвалі термін 28.05.2018 року.

Відповідно до висновку №27/21 судового автотехнічного дослідження від 25 січня 2021 року, проведеного судовим експертом Мазуром М.С. згідно заяви адвоката Лисенко О.В., автомобіль BMW Х5 3.0 хDrive 35i VIN НОМЕР_3 , який обладнано АКПШ, при працюючому двигуні в положення важеля селектора «Р» без проведення належних технологічних послідовностей - натиснути педаль гальм та зняття/розблокування захистів здійснювати рух не буде. Переведення важеля селектора АКПШ, при заведеному/робочому двигуні, технічно справного автомобіля BMW Х5 3.0 хDrive 35i VIN НОМЕР_3 , з положення «Р» в положення «D» драйв, без надання зусиль на важіль гальм та розблокування, шляхом натиску на кнопку, щоб здійснювати рух, технологічно не можливо.

Зазначений висновок автотехнічного дослідження у судовому засіданні підтримав ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що був очевидцем того, як 28 травня 2018 року о 23:55 год. в місті Тернополі по вулиці Мазепи, 3 біля бару «Айва Чайхана» під`їхав автомобіль марки BMW Х5, у який на переднє місце пасажира сів ОСОБА_2 та почав шарпатись із водієм даного автомобіля, яким був позивач. Під час шарпанини, водій автомобіля почав їхати, внаслідок чого даний транспортний засіб збив людину, яка сиділа на тротуарі та в`їхав в інший автомобіль. Водій автомобіля, вийшовши з автомобіля почав бігти. ОСОБА_2 під час перебування в автомобілі пошкодження салону не здійснював.

Відповідно до копії письмових пояснень ОСОБА_4 від 28.05.2018 року, які містяться у матеріалах адміністративної справи №607/24474/18, останній зазначив, що «…28 травня 2018 року близько 00 год. він за проханням своєї знайомої під`їхав до закладу «Айва Чайхана» в м.Тернополі по вул..Мазепи, щоб її забрати. Під`їхавши до даного закладу, побачив знайому з групою осіб чоловічої статі, після чого припаркувався, один з яких підбіг до його автомобіля, відкрив пасажирські двері, заскочив в машину, та почав наносити йому удари в область голови, шиї. Він намагався закривати голову руками, при цьому його машина почала котитися та заїхала в електроопору. ОСОБА_4 відкрив двері вийшов з машини, після чого група осіб почала нецензурно висловлюватись в його сторону та погрожувати йому, він почав втікати, а останні в свою чергу його наздоганяти. Тікаючи по вул..Мазепи натрапив на автомобіль патрульної поліції, повідомивши поліції про дану ситуацію Повернувшись на місце події з працівниками поліції, дані особи побачили його знову, почали наздоганяти та наносити йому тілесні ушкодження, кинувши його на землю...»

Із копії додаткових пояснень ОСОБА_4 наданих ним слідчому у кримінальному провадженні, позивач пояснив, що «…внаслідок дій особи, яка вчинила на нього напад в салоні автомобіля, він самовільно покотився. Коли зупинився біля правого краю дороги, то поставив її на паркінг. Пояснити, чому автомобіль покотився він не може, але вважає, що це сталось через втручання пасажира. Як саме рухався автомобіль він не бачив. Він прикрився руками захищаючись від нанесення йому ударів та не міг керувати транспортним засобом. Пішохода особу, яка сиділа на краю проїжджої частини під час самовільного руху автомобіля він не бачив, як і самого наїзду…»

Постановою слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 27 червня 2018 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001497 від 28.05.2018 року закрито у частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Як зазначено у вказаній постанові «…під час проведення подальшого досудового розслідування встановлено, що 28 травня 2018 року близько 00 год. 00 хв. у ОСОБА_2 , який перебував перед входом в приміщення бару «Чайхана Айва», який розміщений за адресою АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел спрямований на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, 28 травня 2018 року близько 00 год. 00 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи перед входом у приміщення бару «Чайхана Айва», який розміщений за адресою м.Тернопіль, вул..Мазепи, 3, сівши на переднє пасажирське сидіння автомобіля марки BMW Х5, білого кольору, із державним номерним знаком НОМЕР_1 , який знаходився перед входом у приміщенні вище вказаного бару, та у якому за кермом перебував ОСОБА_4 , умисно розпочав наносити останньому удари кулаками рук у ділянку обличчя, а саме кулаком правої руки у ділянку чола з правої сторони, після цього наніс ще один удар кулаком правої руки у ділянку правого вуха. В цей момент ОСОБА_4 розпочав прикривати обличчя руками, а ОСОБА_2 продовжував наносити удари кулаками рук у різні ділянки голови та тулуба ОСОБА_4 . В результаті злочинної діяльності ОСОБА_2 , водій ОСОБА_4 втратив керування автомобілем, який почав рухатись вперед, після чого зіткнувся із електроопором та автомобілем, який знаходився на проїжджій частині дороги по вул..Мазепи,3 у місті Тернополі, та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 …».

Як вбачається із протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.05.2018 року, наявного у матеріалах адміністративної справи №607/24474/18, «…під час огляду місця події виявлено 2 автомобіль BMW Х5, р.н.з. НОМЕР_4 , білого кольору, розташований на правому тротуарі, дещо під кутом передньою частиною контактуючи із електроопорою №272 та має механічні пошкодження передньої частини…».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідність ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 своєї п, розглядаючи спори про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, суд вважає, що зазначеними неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 , які полягали у нанесенні під час перебування останнього в автомобілі ударів позивачу в ділянку голови, внаслідок чого останній втратив контроль над транспортним засобом, який розпочав рух вперед та зіткнувся з іншим автомобілем та електроопором, спричинена матеріальна шкода позивачу у розмірі понесених реальних витрат, пов`язаних із його ремонтом, а тому вимоги позивача у цій частині підлягають до часткового задоволення. При цьому, задовольняючи позов частково у цій частині, суд вважає, що винуватість відповідача під час події, яка мала місце 28 травня 2018 року о 23:55 год. в місті Тернополі по вулиці Мазепи, 3, за його участю та водія автомобіля марки «BMW Х5» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 доведена постановою Тернопільського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року у справі №607/24474/18, яка набрала законної сили та є обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони відповідачем, а також наведеними вище доказами, дослідженими у судовому засіданні. Крім цього, суд вважає, що існує причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача ОСОБА_2 та спричиненням шкоди внаслідок пошкодження автомобіля, яким керував позивач. При цьому суд вважає, що висновок №27/21 судового автотехнічного дослідження від 25 січня 2021 року, проведеного судовим експертом Мазуром М.С. згідно заяви адвоката Лисенко О.В. не спростовує незаконних дій відповідача, як наслідок спричинення шкоди позивачу пошкодженням керованого ним автомобіля, оскільки як встановлено постановою Тернопільського апеляційного суду від 16 квітня 2018 року, а також досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0001497 від 28.05.2018 року про що зазначено у постанові слідчого від 27.06.2018 року, внаслідок нанесення ударів відповідачем ОСОБА_4 останній втратив контроль над керуванням автомобілем, який почав рухатись вперед, після чого зіткнувся із електроопорою та автомобілем, який знаходився на проїжджій частині дороги по вул..Мазепи,3 у місті Тернополі, та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 . При цьому, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що дії водія ОСОБА_4 при керуванні ним транспортним засобом марки BMW Х5, р.н.з. НОМЕР_4 суперечили ПДР України, як наслідок, його було визнано винуватим у їх порушенні та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, яку слід стягнути із відповідача у користь позивача, суд частково враховує розмір понесених позивачем реальних витрат на ремонт автомобіля марки «BMW Х5», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач та який перебував у його користуванні згідно акту про надання послуг АА00001452 від 09 липня 2018 року та рахунку на оплату №000000865 від 09 липня 2018 р., складених ФОП ОСОБА_7 . Проте, порівнюючи їх із даними ілюстративної таблички та ремонтної калькуляції, протоколу огляду транспортного засобу, які є додатками до висновку науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 27.06.2018 року №4-113/18, суд відкидає позиції зазначені у вказаному акті під № 17, 41, 42, а саме проведення ремонту електрообладнання на суму 2400 грн., водостоку правого на суму 1380 грн., водостоку лівого на суму 1380 грн., а всього на загальну суму 5160 грн., оскільки проведення таких ремонтних робіт та заміну запчастин у протоколі огляду транспортного засобу та ремонтній калькуляції не підтверджено. Відтак, суд вважає, що слід стягнути із відповідача у користь позивача 165 267 грн. 00 коп. заподіяної матеріальної шкоди.

Також, суд задовольняючи позов частково у частині стягнення матеріальної шкоди, не бере до уваги розписку надану позивачем в підтвердження понесених ним витрат на лікування ОСОБА_5 , оскільки такі витрати не підтверджені належними та допустимими доказами, які б свідчили про дійсне понесення витрат на лікування потерпілого позивачем, із зазначенням назви та вартості медикаментів, а також необхідності їх призначення ОСОБА_5 . Відтак, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення із відповідача 11 000 грн. витрат, понесених на лікування ОСОБА_5 не підлягають до задоволення.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

За приписами статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 Постанови Пленуму від 31.03.1995 № 4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 № 5, від 27.02.2009 № 1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує протиправність дій ОСОБА_2 , причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням відповідача. В даному випадку моральна шкода, яку заподіяно позивачу протиправними діями відповідача полягала у фізичному болю, який позивач зазнав у зв`язку із нанесення йому ударів ОСОБА_2 у салоні автомобіля, а також у душевних стражданнях, яких ОСОБА_4 зазнав у зв`язку з пошкодженням майна, яке перебувало у його користуванні, витрачення зусиль на його відновлення та неможливістю ним користуватись. При цьому, суд відкидає твердження відповідача та його захисника про те, що тілесні ушкодження позивачу заподіяно іншими особами, а не відповідачем, оскільки зазначеними доказами підтверджено нанесення ударів ОСОБА_2 позивачу 28 травня 2018 року о 23.55 год. під час перебування останнього у салоні автомобіля.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер неправомірних дій відповідача, тривалість порушення прав позивача, глибину його душевних та психічних страждань пов`язаних із заподіянням відповідачем тілесних ушкоджень та пошкодженням майна, яке було у його користуванні, неможливістю ним користуватись у подальшому значний час, порушення нормального ритму життя (необхідність вчинення додаткових дій, які за нормальних обставин не було необхідності вчиняти), нормальних життєвих зв`язків, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану.

Враховуючи наведене та вимоги п.п.3, 5, 9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, суд погоджується з твердженням відповідача, щодо спричинення йому моральної шкоди, в той же час, враховуючи принцип розумності та справедливості, обставини справи, розмір спричиненої матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачем завищені, в зв`язку з чим, підлягають частковому задоволенню в розмірі 3 000 грн.

Щодо вимог представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст..137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1)Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що була сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або) зазначенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із вимогами ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмету спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

В силу вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається із договору про надання правової допомоги від 05 листопада 2019 року, його укладено між адвокатським об`єднанням «Захист права» в особі Сампари Н.М. та Алекяном А.Г. відповідно до якого зазначене об`єднання зобов`язується здійснювати захист, представництво інтересів клієнта в судах, на умовах і в порядку, передбаченим цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати. Пунктом 4.5 зазначеного договору передбачено, що за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представником кожної зі сторін. Відповідно до поданого акту прийому передачі наданих послуг від 11.08.2020 року, у ньому зазначено дії які було вчинено адвокатом Сампарою Н.М. при наданні правової допомоги, а саме: ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення 2000 грн., надання юридичних консультацій та збір доказів для подання позовної заяви 2000 грн., написання позовної заяви 2000 грн., написання заяви про забезпечення позову 1000 грн., участь у судових засіданнях 4000 грн.

Однак, на підтвердження фактично понесених витрат представником позивача, а також позивачем на правову допомогу, суду не надано фінансових документів, які б підтверджували їх сплату адвокату позивачем, у тому числі касових (банківських) чеків, прибуткових ордерів і т.п.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17, а також у постановах ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95). Насамкінець варто зауважити, що чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката.

За таких обставин, враховуючи наведене, вимоги представника позивача про стягнення понесених витрат на правову допомогу не підлягають до задоволення.

Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає, що слід стягнути із ОСОБА_2 користь ОСОБА_4 165 267 грн. 00 коп. заподіяної матеріальної шкоди, 3 000 грн. моральної шкоди, а також1 682 грн. 67 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд, пропорційно до задоволених позовних вимог.

У відповідності до частини 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 165 267 (сто шістдесят п`ять тисяч двісті шістдесят сім) грн. 00 коп. заподіяної матеріальної шкоди, 3 000 (три тисячі) грн. моральної шкоди, а також1 682 (одна тисяча шістсот вісімдесят дві) грн. 67 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд, пропорційно до задоволених позовних вимог.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжитих ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду у повному обсязі складено 18 жовтня 2021 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_3 .

Головуючий суддяВ. В. Ромазан