Справа № 740/4906/21
Провадження № 2/740/1335/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпусь І.М.,

за участю секретаря судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на майно,

встановив:

01 вересня 2021 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять визнати за ними право власності по 1/4 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , як за колишніми членами колгоспного двору, і за ОСОБА_1 - на 1/4 частку вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 та на 1/4 частку зазначеного будинку в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_4 .

Позов аргументують тим, що вказаний житловий будинок мав статус колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року в будинку проживали: ОСОБА_3 - голова колгоспного двору (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та члени колгоспного двору: ОСОБА_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_1 , ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , пiсля смерті якої відкрилася спадщина на 1/4 частку спадкового будинку, яку прийняла її дочка ОСОБА_1 , подавши заяву про прийняття спадщини, на підставі якої державним нотаріусом Ніжинської державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу № 450/2002 та видано свідоцтво про право на спадщину за законом вiд 10 грудня 2002 року на земельну частку (пай), яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі сертифiката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0334545.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , пiсля смерті якого відкрилася спадщина на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , яку прийняла дружина ОСОБА_1 , про що Другою Чернігівською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 54/2021 i видано свідоцтво про право на спадщину за законом вiд 02 квітня 2021 року на земельну ділянку, яка належала померлому ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на землю серії ЯМ №574194.

Постановою Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 01.06.2021 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, оскільки не надано правстановлюючого документу на нього, а подано лише довідку комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації», згідно із якою спірний житловий будинок має статус колгоспного двору і зареєстрований вцілому за його головою - ОСОБА_3 , при цьому станом на 15.04.1991 в будинку проживали і інші члени колгоспного двору, але у документах зазначено лише голову колгоспного двору, а інформація про інших членів двору відсутня.

За інформацію Носівської міської ради № 19-11/2096 вiд 17.08.2021 зареєструвати за ОСОБА_1 та за ОСОБА_6 право власностi по 1/4 частці у домоволодінні АДРЕСА_1 не можливо, так як державний реєстратор Носівської міської ради не наділений правом визначення часток у праві власностi на нерухоме майно колгоспного двору.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на 3/4 (1/4+1/4+1/4) частки в вищевказаному домоволодiннi, з яких на 1/4 частку - в порядку спадкування за законом пiсля померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_3 , на 1/4 частку - в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловіка ОСОБА_7 та на 1/4 частку - як за членом колишнього колгоспного двору.

ОСОБА_6 має право на 1/4 частку у зазначеному домоволодiннi, як член колтшнього колгоспного двору.

Ухвалою від 03 вересня 2021 року цивільну справу призначено до підготовчого засідання за вказаним вище позовом на 21.10.2021.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, їх представник - адвокат Коршок О.Г. подала до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримку позову.

Представник відповідача - Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

Як вбачається з технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 він та наявні за вказною адресою господарські будівлі і споруди збудовані у період з 1965 по 1990 роки (а.с. 26).

Вiдповідно до довідки № 00843 від 01.04.2021 комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 зареєстрований на праві особистої власності за колгоспним двором, голова якого ОСОБА_3 в цілому згідно свідоцтва про право власностi на житловий будинок, виданого виконкомом Ніжинської районної Ради народних депутатгв 23.08.1989 на підставі рішення за № 4 в 26.01.1989, зареєстровано в Ніжинському міжміському бюро технічної інвентаризації 23.08.1989 (а.с.11).

Згідно довідки, виданої Лосинівською селищною радою Ніжинського району Чернігівської області №28 від 15.02.2021, станом на 15.04.1991 у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживали: ОСОБА_3 - голова колгоспного двору (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та члени колгоспного двору: ОСОБА_8 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_1 , ОСОБА_9 (а.с.12).

Створення і діяльність колгоспного двору врегульовувалось положеннями статтей 120-127 ЦК Української РСР 1963 року.

Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Закон Української РСР "Про власність", який набув чинності 15 квітня 1991 року, не містив поняття "колгоспний двір" і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї.

Так, відповідно до статті 17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

6 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким виключено з ЦК Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563 щодо спадкування майна колгоспного двору.

При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, ще регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Оскільки голова та член двору ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, адже мешкали в домоволодінні станом на вказану дату, розмір їх часток визначається виходячи з рівності їх часток на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/4 частці кожна.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що виконкомом Данинської сільської ради Ніжинського району зроблено відповідний актовий запис за № 11, підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 13).

ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_3 , що підтверджуєтться свідоцтвами про народження та про шлюб (а.с. 15, 16).

Відповідно до довідки, виданої Данинським старостинським округом Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області №6-114 від 23.02.2021, на день смерті ОСОБА_3 постійно була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті за вищевказаною адресою проживала та була зареєстрована дочка - ОСОБА_1 , зять ОСОБА_4 та внук ОСОБА_2 (а.с.14).

У копіях матеріалів спадкової справи №450/2002 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , надісланої на запит суду державним нотаріальним архівом Чернігівської області, міститься заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини та копія свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай).

Таким чином, спадщину за законом на 1/4 частку спадкового будинку після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємець за законом на підставі ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР прийняла її дочка - ОСОБА_1

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, про що Данинською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис за № 12, підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.18).

Згідно до довідки, виданої Данинським старостинським округом Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області №6-113 від 23.02.2021, на день смерті ОСОБА_4 постійно був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті за вищевказаною адресою проживала та була зареєстрована його дружина - ОСОБА_1 (а.с.19).

Відповідно до копії спадкової справи №54/2021, яка надійшла від Другої чернігівської державної нотаріальної контори на запит суду, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_1 та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Відомостей про проживання із ОСОБА_4 на час його смерті інших осіб, окрім дружини ОСОБА_1 , чи подання іншими особами заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після його смерті, матеріали справи не містять.

Отже, спадщину за законом на 1/4 частку спадкового будинку після смерті ОСОБА_4 , як спадкоємець за законом на підставі ст.ст. 1261, 1268, 1269 ЦК України прийняла його дружина - ОСОБА_1 .

Постановою державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 01.06.2021 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки в наданих нотаріусу документах вказано, що житловий будинок належить колгоспному двору, при цьому, зазначено лише голову колгоспного двору, а інформація про інших членів двору відсутня, за даними довідки органу місцевого самоврядування вбачається, що в житловому будинку проживали і інші особи, які також мають право на частку в майні колгоспного двору, тому оформити спадщину на підставі правовстановлюючого документу не вбачається за можливе (а.с.21).

Державним реєстратором Носівської міської ради Вовкогон Н.С. та ОСОБА_6 відмовлено у проведенні реєстрації права власностi по 1/4 частки у домоволодінні АДРЕСА_1 , так як державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві власностi на нерухоме майно колгоспного двору (а.с. 22).

Таким чином, попри наявність у позивачів часток у праві власності на домоволодіння, такі права за наданими документами державним реєстратором та нотаріусом не визнаються, і вони позбавлені можливості провести його державну реєстрацію.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, що має місце по відношенню до спадщини, яка відкриласі після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини(ч.1 ст.549 ЦК УРСР).

Щодо спадщини, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , застосовуються положення ЦК України, відповідного до ст. 1216, 1217 якого спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

Отже, виходячи з наведеного, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ними права власності.

Суд доходить висновку про наявність підстав для визнання за позивачами права власності по 1/4 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , як за колишніми членами колгоспного двору, і за ОСОБА_1 - на 1/4 частку вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 та на 1/4 частку зазначеного будинку в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.81, 200, 206, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , як за колишнім членом колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 , право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , як за колишнім членом колгоспного двору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь