УХВАЛА

19 жовтня 2021 року

м. Київ

справа №524/6175/19

провадження № 61-16387ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Полтавського апеляційного суду від 26 серпня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2021 року ОСОБА_2 , діюча в інтересах ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку надіслала на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 26 серпня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.

Касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 392 ЦПК України, оскільки скаржником не було зазначено підстави касаційного оскарження.

Касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

За правилами статті абзацу другого частини другої статті 389 ЦПК України Підставами касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції після її перегляду судом апеляційної інстанції, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального прав.

Всупереч вищевказаній вимозі процесуального закону в касаційній скарзі не вказано, яку норму права порушено чи неправильно застосовано судами попередніх інстанцій.

Крім того, в резолютивній частині скаржник відповідно до вимог пункту 6 частини другої статті 392 ЦПК України просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, якою залишено без змін ухвалу суду першої інстанції, та за результатами касаційного перегляду оскаржуваного судового рішення направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Суд зауважує, що в контексті вимог статті 13 ЦПК України розглядає справи лише в межах заявлених особою вимог.

Так процесуальне питання про залишення позовної заяви без розгляду вирішено ухвалою суду першої інстанції, яка була залишена без змін постановою суду апеляційної інстанції.

Зі змісту статті 409 ЦПК України вбачається, що процесуальним законодавством не передбачено повноваження суду касаційної інстанції у разі скасування лише постанови суду апеляційної інстанції, тобто без вирішення питання щодо ухвали суду першої інстанції, направляти справу для продовження розгляду до суду саме першої інстанції .

Тобто скаржнику у виправленій касаційній скарзі необхідно уточнити клопотання щодо результату розгляду касаційної скарги відповідно до визначеного процесуальним законом обсягу повноважень суду касаційної інстанції.

Таким чином для усунення вищевказаних недоліків скаржнику слід надати до суду виправлену касаційну скаргу з врахуванням вимог цієї ухвали.

За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки скаржником не виконані в повній мірі вимоги статті 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги, а тому скарга на підставі вимог статей 185, 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Полтавського апеляційного суду від 26 серпня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш