н/п 2/490/2625/2020 Справа № 490/1814/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

21 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі :

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі - Бондаренко А.В.,

за участю представника позивача - Глух Т.В. ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

адвоката - Гроднової А.М.,

розглянув у судовому засіданні в приміщенні Центрального районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради,-

ВСТАНОВИВ:

І. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Миколаївської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , якому просив позбавити відповідача батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради.

Позов мотивований тим, що відповідач є матір`ю вказаних дітей від шлюбу зі ОСОБА_5 . Батько дітей помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті чоловіка, ОСОБА_6 , влаштовуючи своє особисте життя, часто змінювала місце проживання, діти в цей період проживали окремо з бабусею по лінії матері.

Проживаючи разом зі своєю матір`ю, разом зловживали алкогольними напоями, збирали у себе вдома сумнівні компанії, вчиняли бійки та сварки.

Така поведінка матері та бабусі стала причиною занедбаності помешкання, квартира стала непридатна для проживання, через заборгованість вимкнено газопостачання, електромережа в аварійному стані, стеля впала.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки проживає окремо, з дітьми не спілкується, їх вихованням не займається, не піклується про їх фізичний та розумовий розвиток, позивач_і просив задовольнити позовні вимоги.

Хід справи та процесуальні дії суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 24.03.2020 року даний позов переданий на розгляд судді Черенковій Н.П.

Після виконання приписів ст.ст. 27,187 ЦПК України, ухвалою від 04.06.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 04.09.2020 року.

Із-за неявки сторін, слухання справи відкладено на 18.11.2020 року.

За заявою відповідача від 18.11.2020 року для можливості захисту своїх інтересів за допомогою адвоката, слухання справи відкладено на 14.01.2021 року.

22.12.2020 року від ОСОБА_6 надійшов відзив, у якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог та вказала наступне.

Вказані позивачем підстави відпали на сьогоднішній день.

Смерть чоловіка тяжко перенесла, що негативно вплинуло на її психоемоційний стан. На даний час не зловживає спиртними напоями, провела житло у належний стан, зроблений косметичний ремонт, працює, та піклується про дітей; оплачує навчання сина ОСОБА_4 , який є студентом 1 курсу Миколаївського національного аграрного університету. До адміністративної відповідальності не притягалась за ухилення від своїх батьківських обов`язків.

Оскільки позбавлення батьківських прав є виключною мірою, тільки тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків, а це спростовується вищевикладеним нею, то і просила у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 14.01.2021 року постановлено про виклик та допит свідків, та синів відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До матеріалів залучено Договір № 376 від 17.09.2020 року про підготовку та надання послуг аграрним університетом між ОСОБА_6 та університетом в інтересах ОСОБА_4 , залучені фотознімки помешкання, де проживають ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 ; закрито підготовче судове засідання, та призначеносправу до судового розгляду на 13.04.2021 року.

Ухвалою суду від 13.04.2021 року, судовий розгляд справи відкладено на 24.06.2021 року. Постановлено про витребування від позивача нового висновку щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні її синів.

24.06.2021 року наданий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні оголошена перерва для виклику свідків до 20.10.2021 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Відповідач та її адвокат просили про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи просила про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги вважала такими, що підлягають задоволенню.

Судом постановлено про розгляд справи у відсутності представника служби у справах дітей, та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , неповнолітнього ОСОБА_3 .

Судом допитані у якості свідків ОСОБА_12 , та син відповідачки- ОСОБА_4 .

Ухвалою від 21.10.2021 року позовні вимоги до ОСОБА_6 щодо позбавлення батьківських прав у відношенні ОСОБА_4 та стягнення аліментів - залишено без розгляду.

Обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 знаходились у шлюбі з 15 червня 2002 року. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Від шлюбу сторін, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 та син ОСОБА_3 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до висновку Миколаївської міської ради, наданого як органом опіки та піклування, від 19 березня 2020 року № 1568/020201-22/254/14/20, останній вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_6 відносно синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що вона ухилилась від виховання та утримання дітей.

Повторним висновком від 24.06.2021 року за № 4339/02.02.01-22/25/14/21, встановлено, що ОСОБА_2 пройшла кодування від алкогольної залежності, у будинку, в ході обстеження умов проживання дітей зроблено косметичний ремонт, однак ванної немає, туалет не введений до експлуатації, син ОСОБА_3 потребує постійного контролю, має певні труднощі у навчанні, тому вважають за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_4 пояснив суду, що мати зробила ремонт у квартирі, готує їжу, працює, оплачує його навчання в університеті, піклується за нього та молодшого брата. В інтересах сім`ї, бажання його та брата просить не позбавляти її батьківських прав. Молодший брат любить маму, бажає проживати разом. Мати не зловживає спиртними напоями та піклується за сім`ю. За скрутного матеріального стану ремонт не закінчений, але помешкання відповідає санітарним нормам, є все необхідне.

Допитана у якості свідка ОСОБА_12 пояснила суду, що відвідує сім`ю ОСОБА_2 . Мати повністю змінила своє відношення до дітей, сім1ї. Брала участь у обстеженні квартири, там є все необхідне для проживання дітей та їх потреб. У холодильнику знаходиться їжа, все чисто.

За актом обстеження та фото помешкання квартири ОСОБА_2 вбачається чистота, помешкання обладнані необхідними предметами, спальними ліжками, письмовим столом, комп`ютером, телевізором, шафою, комодом.

Постановою Центрального районного суду від 29.04.2020 року, провадження у справі про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КПАП України - закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При цьому зазначено, що суду не надано належних доказів того, що ОСОБА_2 якимось чином порушує свої обов`язки або ухиляється від виховання неповнолітньої дитини.

За Договором № 376 від 17.09.2020 року, ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 , оплачує навчання, підготовку сина в Миколаївському національному аграрному університеті.

ІІ. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Згідно із статтею 18 Закону України "Про охорону дитинства" держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Суд виходить з того, що судом на перше місце ставляться "якнайкращі інтереси дитини", оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Водночас позбавлення батьківських прав батька щодо неповнолітньої дитини є крайнім заходом впливу.

Суд приходить до висновку, що слід відмовити в задоволенні позову, оскільки відсутні докази винної поведінки відповідача та свідомого нехтування нею своїх батьківських обов`язків.

Від виконання батьківських обов`язків не відмовлялась та зробила спроби поліпшити життєві умови, оплачує навчання старшого сина, піклується про дітей.

За такого ,суд вважає, що відмова у позбавленні батьківських прав відповідає якнайкращим інтересам дитини та збереженню її зв`язків з сім`єю, у тому числі з матір`ю та братом.

Суд бере до уваги, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України", пункт 49).

З огляду на встановлені обставини справи щодо поведінки матері дитини, суд вважає, що відсутні підстави для застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав.

Демократичне суспільство характеризується плюралізмом, терпимістю, широтою поглядів. Таким чином, держави мають позитивне зобов`язання із забезпечення процедурних гарантій від свавілля як умову обґрунтованості втручання в права, що захищаються статтею 8 Конвенції. Щоб втручання було визнано "необхідним у демократичному суспільстві", воно повинно бути обґрунтовано "гострою соціальною необхідністю". Причини, що наводяться внутрішніми судами для обґрунтування оскаржених заходів, повинні бути достатніми і стосуватися справи.

При цьому суд при наданні правової оцінки висновку органу опіки та піклування вважає, що вказаний висновок зроблений на підставі поведінки матері до березня 2020 року, не враховані всі обставини та надані нею докази щодо зміни становища у сім`ї. а тому є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини на можливість збереження сімейних зав`язків, оскільки у матеріалах справи відсутні дані про обставини, які б свідчили про винну поведінку відповідача щодо дитини, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідач не є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дитину, а тому розрив з нею сімейних відносин не відповідає інтересам дитини.

Крім того, обставини, на які посилається позивач як на підставу заявленого позову, а саме невиконання матір`ю батьківських обов`язків, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

За такого, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Одночасно з позбавленням батьківських прав, суд вирішує питання щодо стягнення аліментів на дитину, оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини в силу вимог ст. 166 СК України.

Поскільки у задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав слід відмовити, то аліменти стягненню не підлягають.

Виписане узгоджується з постановою ВС № 758/9706/18 від 11.06.2021 року (провадження № 61-17898св20).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Щодо судових витрат

За приписами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать: витрати на професійну правничу допомогу; пов1язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи.

Згідно ст. 141 ЦПК України. судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача.

За приписами ч.7 ст. 141 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

За такого, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 148, 150, 157, 159, 164, 165, 166 СК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273,352 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав у відношення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення аліментів, третя особа Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 21 жовтня 2021 року

Суддя : Черенкова Н.П.