Справа № 505/81/21
Провадження № 2/505/1306/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" жовтня 2021 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Вергопуло А. К.

секретаря судового засідання Бондаренко Н. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» 13 січня 2021 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що ОСОБА_1 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 30.07.2013 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмові формі.

Відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що визначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни та рішенням та ініціативою банку.

В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно до п. 2.1.1.2.12. Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд".

Оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, станом на 23.11.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 15065.54 грн., яка складається з наступного: 13817.86 грн. заборгованість за тілом кредиту, у тому числі: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 13817.86 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1247,68 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625.

З урахуванням зазначеного позивач просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 15065.54 грн. за кредитним договором № б/н від 30.07.2013 року, яка складається з наступного: 13817.86 грн. заборгованість за тілом кредиту, у тому числі: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 13817.86 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1247,68 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, а також судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою суду від 04 березня 2021 року було відкрито провадження у справі та ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , надала заяву про невизнання позовних вимог від 11.06.2021 року, згідно якої вказувала, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Стверджувала, що підставами для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі є наступні обставини: відсутність підпису відповідачки на умовах кредиту, відсутність рішення позивача про надання будь-якого кредиту (в заяві відповідачка взагалі не вказали кредит), згідно довідки позивача максимальний кредитний ліміт 8000 грн., а згідно розрахунку тіло кредиту більше, що суперечить доказам поданим самим позивачем, безпідставне стягнення позивачем з відповідачки відсотків та пені в сумі, яка не передбачена договором, внаслідок чого тіло кредиту погашено у повному обсязі, використання позивачем в позові та долучених до нього доказах термінології не передбаченої, ні заявою підписаною позивачкою, ні витягом з тарифів ні умовами та правилами палання банківських послуг («заборгованість за простроченим тілом кредиту» та заборгованість за «поточним тілом кредиту» тощо), що позбавляє відповідачку та суд можливості визначення дійсного розміру отриманих коштів та суми погашення, самовільне, без погодження з відповідачкою перевидання картки, ненадання первинних банківських документів в якості доказів, пропуск строку позовної давності.

20.09.2021 року позивачем надано відзив на заяву відповідача про невизнання позовних вимог. Вказували, що в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 8 років, Позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку.

Протягом дії кредитного договору відбувалася сплата щомісячних платежів по кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи. Відповідач не спростував доводів банку щодо часткового здійснення ним погашення заборгованості по кредитному договору.

Доводи відповідача про те, що договір ним не підписувався та не укладався, можуть бути підставою для визнання його судом недійсним. Однак позов про визнання кредитного договору недійсним у встановленому порядку не заявлявся і предметом судового розгляду не був. Правом на оспорення даного договору у судовому порядку ще до звернення позивача з позовом жодна зі сторін не скористалася. Відповідачем не доведено та матеріалами справи не встановлено, що грошовими коштами протиправно заволоділа інша особа.

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались.

Банк надає до суду виписку по картрахунку, яка є підтвердженням, що Відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

Відповідач звернувся в Банк з заявою про перевипуск карта, тобто надання карт з новим строком дії. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого Клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці.

_ Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 3,6% в місяць або 43,2% на рік. Далі процентна ставка була змінена та становила 3,5% в місяць, у зв`язку з перевипуском карти з "Універсальної" на "Універсальну Gold". Зазначаємо, що відповідно до тарифів Банку для карти "Універсальна Gold" з 01.08.2020 року процентна ставка була знижена з 3,5% до 3,4 % в місяць. Клієнт на сьогоднішній день не звертався до Банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору, більше того активно користувався картою, що говорить про прийняття Клієнтом діючих умов банківського обслуговування, а тому заперечення Відповідача являються необґрунтованими.

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 12.2019 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 05.01.2021 року до спливу строку позовної давності.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.07.2013 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку.

При підписанні вказаної Анкети-заяви відповідач надала свою згоду на те, що підписана заява, разом Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 підтвердила ознайомлення її з договором про надання банківських послуг до його підписання та погодилась з його умовами. Крім того, остання зобов`язалась виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті позивача.

До позовної заяви банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Відповідно до укладеного договору від 30.07.2013 року №б/н відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8000,00 грн. згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Відповідно до наданої позивачем довідки, ОСОБА_1 були видані кредитні картки, а саме:

1) № 4149….1865 від 28.11.2016 року, з терміном дії 05/19;

2) № 4149….9192 від 30.01..2016 року, з терміном дії 12/19 (а.с.18).

Однак, відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання та не дотримується терміну повернення наданого їй кредиту.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 23.11.2020 року становить 15065.54 грн., яка складається з наступного: 13817.86 грн. заборгованість за тілом кредиту, у тому числі: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 13817.86 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1247,68 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625.

Виписка з особового рахунку відповідача вказує, що картками № 4149….1865 від 28.11.2016 року, № 4149….9192 від 30.01..2016 року відповідачка користувалась, знімала суми коштів в банкомату, розраховувалась в торговельних мережах (а.с.14-16).

Таким чином, ОСОБА_1 уклала з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір №б/н від 30.07.2013 року, за яким отримала кредит в сумі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідачка вказувала, що позивачем не надано доказів отримання нею перевиданих кредитних карток.

Згідно Постанови НБУ від 17 грудня 2003 року «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» за п.2.2.Ідентифікація клієнта не є обов`язковою, якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України.

Оскільки ОСОБА_1 була ідентифікована 30.07.2013 року, тому при перевипуску картки підписання нової анкети не здійснювалось.

Факт отримання кредитних коштів за картками іншою особою відповідачкою не доведено, оскільки користування кредитною карткою можливо лише у випадку введення ПІН-коду, який відомий лише клієнту.

Згідно виписки з особового рахунку відповідача, є операції по зняттю коштів, що є підтвердженням отримання кредитних коштів саме відповідачем. Виписка з банківського рахунку це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу.

При таких обставинах, суд вважає вказані твердження відповідача необґрунтованими.

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначені умови за яких договір вважається укладеним, а саме договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Пунктом 3, 4, 6, 8 та 9 частини 3 вищевказаної статті встановлено, що інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам,

встановленим Цивільним кодексом України; реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.

Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит.

Відповідно до п. 2.1.1 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ці Умови використання кредитних карт ПАТ «КБ «Приватбанк», Пам`ятка Клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт, а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком та клієнтом з випуску та обслуговування карт. Банк випускає клієнту картку на підставі заяви, належним чином заповненої та підписаної клієнтом. Випуск карти та відкриття рахунку карти здійснюється в разі прийняття банком позитивного рішення про можливість випуску клієнту картки. Клієнт зобов`язується виконувати правила випуску, обслуговування та використання карт банку та при наявності додаткових карт забезпечити виконання правил власниками додаткових карт.

Пунктом 2.1.1.2.1 вищевказаних Правил встановлено, що для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві.

Судом встановлено, що в Анкеті-заяві, доданій до позовної заяви, містяться лише анкетні дані відповідача та волевиявлення останньої на отримання кредитної картки.

Відповідно до Витягу з Умов та правил надання банківських послуг банк у разі прийняття позитивного рішення випускає клієнту картку на підставі Заяви.

Разом з тим, з копії Анкети-заяви неможливо встановити, яке саме рішення було прийнято банком та тип банківської картки, яку отримав відповідач: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», у разі її отримання, а, отже, і відсоткову ставку за користування кредитом, яка безпосередньо залежить від типу банківської картки.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1,2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, у підписаній сторонами Анкеті-заяві, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, строки повернення кредитних коштів.

Витяг з Тарифів Банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті банку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 30.07.2013 року шляхом підписання Анкети-заяви.

Крім того, у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17-ц встановила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

При таких обставинах, суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку є недопустимим доказом, з підстав недоведення того, що він є невід`ємною частиною договору від 30.07.2013 року.

Таким чином, нарахування банком відсотків, які сплачувались ОСОБА_1 , суд вважає неправомірним.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками.

Відповідач вказувала, що в Умовах та правилах надання банківських послуг відсутнє поняття «прострочене тіло кредиту», у заяві позичальника плата за прострочене тіло кредиту також невизначена, в матеріалах справи відсутні докази можливості його нарахування.

Суд зазначає, що тіло кредиту - це сума, яку фактично отримав в борг позичальник без будь-яких інших складових як-то проценти, штрафи тощо. З позовної заяви вбачається, що тіло кредиту складається з поточної заборгованості та простроченої.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а саме: заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 365/159/19.

При таких обставинах, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача про визнання

розрахунку заборгованості недопустимим доказом з підстав, що у ньому застосовані терміни, що непередбачені договорами.

Разом з тим, відповідачем, в зазначений вище спірний період, погашалась заборгованість (підтверджується двадцять першою колонкою розрахунку заборгованості).

Суд враховує, що за період з 30 січня 2016 року по 23 листопада 2020 року відповідачем було використано 10736,45 грн. кредитних коштів (третя колонка розрахунку), а на погашення заборгованості було внесено 30837,81 грн. (двадцять перша колонка розрахунку), що свідчить про необґрунтованість позовних вимог по стягненню заборгованості за тілом кредиту.

Таким чином, із вказаного розрахунку слідує, що фактично отримані відповідачем кошти повернуті банку в повному обсязі.

При цьому суд не враховує заяву відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, з наступних підстав.

Згідно ст.257 ЦК України встановлена тривалість загальної позовної давності у три роки.

Зокрема ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Враховуючи, що останній платіж по спірному кредитному договору боржником здійснено 23.10.2020 року, що вбачається із розрахунку заборгованості, в той час як позовна заява надійшла до суду 13 січня 2021 року, тобто, в межах строку позовної давності.

При таких обставинах, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141,263265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя А. К. Вергопуло

Повне судове рішення складено 19 жовтня 2021 року.