Справа № 352/681/21
Провадження № 2/352/581/21
13 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ
Тисменицький районний суд Івано-Франківської області
у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.
з участю секретаря Гундич Г.В.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
Позивач ОСОБА_1 15.09.2021 р. подав заяву про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі, посилаючись на те, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14.09.2021 р. задоволено його позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис за реєстровим № 4491 від 22 травня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 117702,47 грн. та 3000 грн. витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису. З відповідача стягнуто на його користь 908 грн. судових витрат по сплаті судового збору. Крім того, ним понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6900 грн., які складаються із 700 грн. за консультацію, 1400 грн. за вивчення проблеми, аналіз документів, законодавства і судової практики, підготовку пропозицій щодо можливого вирішення спору, 3000 грн. за складання позовної заяви, 800 грн. за складання клопотання про витребування доказів, 1000 грн. за участь у судовому засіданні 14.09.2021 р., що підтверджується належними письмовими доказами. Просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 6900 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Представник позивача -адвокат Волосянко Р.О. у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив провести судове засідання з ухвалення додаткового рішення у відсутності сторони позивача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про ухвалення у даній справі додаткового рішення підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14.09.2021 р. задоволено позов ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнуто з відповідача на користь позивача 908 грн. судових витрат по сплаті судового збору.
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно вимог п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої - шостої ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з вимогами ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах), задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яких доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення ЄСПЛ від 10 січня 2010 року у справі «Дубовик проти України», рішення ЄСПЛ від 18 лютого 2010 року у справі «Гуриненко проти України»).
Положення частин першої та другої статті 137 ЦПК України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, яка виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв'язку з розглядом.
Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, що міститься у постанові від 27 червня 2018 р. у справі № 826/1216/16, відповідно до якого склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Судом встановлено, що позивачем надано належно засвідчені копії укладених з адвокатом Волосянком Р.О. договору № 11/03-2021 про надання правової допомоги від 01.03.2021 р. (а.с.91-92), додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 01.03.2021 р. (а.с.93), акту приймання-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 14.09.2021 р. загальною вартістю 6900 грн. (а.с.94), квитанції від 02.04.2021 р. на суму 2000 грн. та квитанції від 14.09.2021 р. на суму 4900 грн. (а.с.95).
Суд зазначає, що відповідач у порушення вимог ч.6 ст.137 ЦПК України не довів неспівмірності заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу.
З урахуванням вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, згідно якого інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, з огляду на те, що понесені позивачем у рамках розгляду даної цивільної справи витрати на правничу допомогу у розмірі 6900 грн. є реальними і обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, з відповідача слід стягнути на користь позивача вказану суму витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі наведеного, керуючись ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд -
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Повне додаткове рішення складено 20.10.2021 р.
Суддя М.М.Хоминець