Провадження №: 2-зз/755/72/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Коваленко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Костенко Катерини Олександрівни про скасування заходів забезпечення позову, в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Садівницького товариства «Золотий Ранет», Київського міського управління земельних ресурсів, ОСОБА_1 , 3-ті особи - Київська міська рада, Український державний інститут по проектуванню підприємств рибного господарства і промисловості «Укррибпроект» про визнання дій неправомірними, про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю, про захист прав землекористувача та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа - Садівницьке товариство «Золотий Ранет» про усунення перешкод в здійсненні права власності, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа №2-30/03 за позовом ОСОБА_2 до Садівницького товариства «Золотий Ранет», Київського міського управління земельних ресурсів, ОСОБА_1 , 3-ті особи - Київська міська рада, Український державний інститут по проектуванню підприємств рибного господарства і промисловості «Укррибпроект» про визнання дій неправомірними, про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю, про захист прав землекористувача та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа - Садівницьке товариство «Золотий Ранет» про усунення перешкод в здійсненні права власності.

Під час розгляду справи, 28.09.2001 року Дніпровським районним судом м. Києва (під головуванням судді Горбань Т.І.) постановлено ухвалу про задоволення заяви позивачки ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Накладено заборону на розпорядження, відчуження земельної ділянки АДРЕСА_1 (а.с.98 т.1).

07 липня 2003 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким частково задоволено позов ОСОБА_2 , а саме визнано Державний акт на право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0348 га в межах згідно з планом, що розташована на території АДРЕСА_1 , на підставі рішення Київської міської ради від 26.11.98 р. №62-4/163, недійсним.

У задоволені решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в здійсненні права власності щодо земельної ділянки АДРЕСА_1 , а саме не перешкоджати встановленню меж між ділянками НОМЕР_2 та НОМЕР_3 згідно Державного акту га право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_1 на земельну ділянку, розташовану на території АДРЕСА_1 .(а.с.393-398 т.2).

13 жовтня 2003 року Київським апеляційним судом винесено рішення, яким апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_2 та її представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07.03.2003 року в частині визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,0348 га, розташовану у АДРЕСА_1 ), виданого на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення Київської міської ради від 26.11.1998 року за №62-4/163, - скасовано і ухвалено нове, яким в позові в цій частині відмовлено. В решті рішення залишено без змін (а.с.445-447 т.2).

26 липня 2004 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в задоволенні касаційної скарги ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2003 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 13.10.2003 року (а.с.472 т.2)

20 жовтня 2021 року представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 - адвокат Костенко Катерина Олександрівна подала до суду заяву про скасування заходів забезпечення позову, які вжиті на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 28.09.2001 року, на підставі ч. 9 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки в первісному позові ОСОБА_2 , за клопотанням якої накладалась заборона відчуження нерухомого майна - земельної ділянки, було відмовлено.

21 вересня 2021 року вказану заяву, у відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, передано в провадження судді Коваленко І.В.

04 жовтня 2021 року на запит судді Коваленко І.В. з відділу архівних справ Дніпровського районного суду м. Києва, розташованого за адресою: м. Київ, вул. О.Кошиця, буд.5, надійшли матеріали архівної цивільної справи №2-30/2003.

Як зазначено у п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 158 ЦПК України визначено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

За змістом положень ч.13 ст.7 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оцінивши наведені представником відповідача підстави для скасування заходів забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Зі змісту ст. 158 ЦПК України слідує, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу, на підставі відповідної заяви особи, що бере участь у справі, визначена можливість подання заяви про скасування заходів забезпечення позову особою, щодо якої вжито заходів забезпечення позову, викликана законодавчою необхідністю відновлення прав сторони цивільного процесу, тобто відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 за №9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява представника відповідачки за первісним позовом ОСОБА_1 - адвоката Костенко Катерини Олександрівни про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки в межах розгляду цивільної справи судом апеляційної інстанції ухвалено рішення, яким рішення суду першої інстанції про часткове задоволення вимог позивачки ОСОБА_2 скасовано, а в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі, ухвалою ж суду касаційної інстанції в задоволенні касаційної скарги ОСОБА_2 на рішення суду першої та апеляційної інстанції відмовлено, тому наявні підстави для скасування заходів забезпечення позову з урахуванням вимог ч.9 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 158, 260, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника відповідачки за первісним позовом ОСОБА_1 - адвоката Костенко Катерини Олександрівни про скасування заходів забезпечення позову, в межах розгляду цивільної справи №2-30/03 за позовом ОСОБА_2 до Садівницького товариства «Золотий Ранет», Київського міського управління земельних ресурсів, ОСОБА_1 , 3-ті особи - Київська міська рада, Український державний інститут по проектуванню підприємств рибного господарства і промисловості «Укррибпроект» про визнання дій неправомірними, про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю, про захист прав землекористувача та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа - Садівницьке товариство «Золотий Ранет» про усунення перешкод в здійсненні права власності, - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 28 вересня 2001 року (під головуванням судді Горбань Т.І.) в межах розгляду цивільної справи №2-30/03 за позовом ОСОБА_2 до Садівницького товариства «Золотий Ранет», Київського міського управління земельних ресурсів, ОСОБА_1 , 3-ті особи - Київська міська рада, Український державний інститут по проектуванню підприємств рибного господарства і промисловості «Укррибпроект» про визнання дій неправомірними, про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю, про захист прав землекористувача та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа - Садівницьке товариство «Золотий Ранет» про усунення перешкод в здійсненні права власності, яка перебувала в провадженні Дніпровського районного суду міста Києва, шляхом - зняття арешту з земельної ділянки № 26 , кадастровий номер: :66:574:0014, розташованої по АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії ІV-КВ №123421, виданого на підставі рішення Київської міської ради від 26.11.1998 року №62-4/163.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя І.В.Коваленко