РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Одеса Справа № 522/16768/21

Провадження № 2/522/8134/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кузнецової В.В.

за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

01.09.2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі відповідачем.

За час шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком дитини є ОСОБА_2 .

Після розірвання шлюбу дитина залишились на її утриманні.

Саме позивач забезпечує дитині належні і гідні умови, а відповідач участі в матеріальному забезпеченні дитини не приймає, жодним чином не допомагає, у зв`язку із чим позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження на 29.09.2021 року.

20.09.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнає позов частково та визнає позов щодо стягнення з нього аліментів на користь позивачки у розмірі 1255,00 грн.

29.09.2021 року позивача звернулася до суду із заявою про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим судове засідання відкладене на 05.10.2021 року.

04.10.2021 року позивач надала суду відповідь на відзив на позовну заяву.

05.10.2021 року відповідач звернувся до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим судове засідання відкладене на 18.10.2021 року.

18.10.2021 року відповідач надав суду заперечення проти відповіді на відзив на позовну заяву.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовну заяву підтримали та просили її задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.06.2010 року між сторонами було укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася донька ОСОБА_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . Як вбачається з зазначеного свідоцтва про народження батьком дитини є ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 .

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 20.09.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 01.10.2017 року.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована та проживає з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що ОСОБА_2 участі в матеріальному забезпеченні дитини не приймає, жодним чином не допомагає, у зв`язку з чим донька перебуває саме на її утриманні і матеріальному забезпеченні.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя , необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За заявою того з батьків, з яким проживає дитина, суд виносить рішення про стягнення аліментів з другого з них. Після того, як таке рішення набирає законної сили, у платника виникає зобов`язання перед одержувачем по сплаті сум на утримання дитини в розмірі, встановленому рішенням суду.

Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 .

Згідно паспорта громадянина України НОМЕР_2 , виданого 11.10.2010 року Хаджибеївським ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 та довідки про реєстрацію місця проживання від 10.06.2021 року вбачається, що позивач разом з донькою зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що ОСОБА_3 являється ученицею другого класу ОЗОШ №90 І-ІІІ ступенів і. О.С. Пушкіна з поглибленим вивченням іноземних мов Одеської міської ради Одеської області та позивачка витрачає на навчання 1 075 грн. щомісячно.

Також вказує, що за знаходження дитини в шкільному закладі у групі продовженого дня з 12:30 год. до 18:00 год. вона додатково сплачує 2 000 грн щомісяця.

Крім того зазначає, що оскільки донька проживає та зареєстрована разом з нею за однією адресою, на неї нараховуються витрати по комунальним послугам, за яку вона вимушена нести відповідну оплату по водопостачанню, водовідведенню, електропостачанню та електро-споживанню, які є необхідними для забезпечення життєдіяльності дитини.

На вихідних вона з донькою їздить на прогулянки до парку, відвідує дитячі розважальні заклади та атракціони.

Крім того, позивач зазначає, що на її утриманні також знаходиться донька від першого шлюбу ОСОБА_4 , 2006 року народження.

Також, позивач вказує, що відповідач є матеріально забезпеченим, оскільки у його власності є квартира загальною площею 69,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , орієнтовна вартість складає 75 000 дол. США, земельна ділянка площею 0,0907 га, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , яка знаходиться в рекреаційній зоні на березі Тілігульського лиману, а тому орієнтовна вартість її складає 20 000 дол. США. Крім того 12.09.2019 року відповідач купив автомобіль, а також за нотаріально оформленим договором позики передав їй в борг грошову суму у розмірі 126 773,10 грн, що еквівалентно 4 500 дол. США. Таким чином, зазначене на думку суду дає підстави, що відповідач має фінансову можливість утримувати доньку та сплачувати аліменти у розмірі 8 000 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу отримання ОСОБА_2 високого доходу на теперішній час. Разом з цим судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, а також працездатною особою, займається адвокатською діяльністю, інших дітей не має .

При вирішенні питання щодо розміру аліментів суд враховує визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів у розмірі 1255 грн.

Відповідач вказує, що він разом з позивачем та дитиною після розірвання шлюбу проживали разом в будинку АДРЕСА_5 , який був їх спільною сумісною власністю.

Після продажу вказаного будинку у квітні 2021 року позивачка придбала квартиру АДРЕСА_2 , а він придбав квартиру АДРЕСА_6 .

Вказані квартири були в стані «від забудовника», у зв`язку з чим, покупці будинку надали дозвіл на проживання у будинку до кінця липня для проведення ремонту у квартирах.

Відповідач також вказує, що після виселення з будинку та вселення до власних квартир окремо, він продовжував піклуватися про дитину та відвідував разом з нею аквапарк «Одеса», піццерію «Італійський квартал». Також на прохання доньки, він разом з дідусем, подарували в святковий день 1 вересня мобільний телефон.

Вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів у розмірі 8 000 грн завищеними, не доведеними та безпідставними.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При визначенні розміру аліментів судом враховано вік дитини, розмір доходу відповідача, наявність у позивача на утриманні іншої дитини, відсутність у відповідача на утриманні інших дітей, відсутність доказів про рівень доходу позивача, а також те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, з метою забезпечення інтересів дитини, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 4 500 гривень на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно, починаючи стягнення з 1 вересня 2021 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки, позивач у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, слід покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 76, 77, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) аліменти в розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що місячно, починаючи стягнення з 1 вересня 2021 рокуі до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 20 жовтня 2021 року.

Суддя В.В. Кузнецова