КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/908/18 Головуючий у І інстанції -Коренюк А.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/8671/2021 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 лютого 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Альфа-Банк", що є правонаступником Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

Позивач в особі Акціонерного товариства "Альфа-Банк", що є правонаступником Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що між АТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 28 серпня 2008 року був укладений договір кредиту №026/712982-КR, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 97 000 доларів 00 центів США зі сплатою 13,50 % (відсотків) річних, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів до серпня 2033 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 28 серпня 2017 року загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 119 084 доларів 87 центів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні відповідно до курсу Національного банку України станом на 28 серпня 2017 року 3 164 889 грн. 29 коп., яка складається з наступних складових: заборгованість за тілом кредиту - 79 001 доларів 86 центів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні відповідно до курсу Національного банку України - 2 099 612 грн. 99 коп., заборгованість за відсотками по кредиту - 36 635 доларів 77 центів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні до курсу Національного банку України - 973 659 грн. 84 коп., пеня за порушення умов договору - 3 447 доларів 77 центів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні до курсу Національного банку України - 91 616 грн. 44 коп.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 лютого 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк", код ЄДРПОУ - 23494714, 119 084 (сто дев`ятнадцять тисяч вісімдесят чотири) доларів 87 (вісмдесят сім) центів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні відповідно до курсу Національного банку України станом на 28 серпня 2017 року 3 164 889 (три мільйони сто шістдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят дев`ять) грн. 29 (двадцять дев`ять) коп., 47 473 (сорок сім тисяч чотириста сімдесят три) грн. 33 (тридцять три) коп. - судового збору, всього - 3 212 362 (три мільйони двісті дванадцять тисяч триста шістдесят дві) грн. 62 (шістдесят дві) коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскільки пропущений строк позовної давності для стягнення. Крім того, згідно довідки від 11.02.2020 року Акціонерного товариства "Альфа-Банк" борг є прощеним. Заочне рішення ухвалено безпідставно.

У відзиві позивач просить рішення суду першої інстанціє як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги частково виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у договірних (зобов`язальних) правовідносинах.

Так, між АТ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 28 серпня 2008 року був укладений договір кредиту №026/712982-КR, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 97 000 доларів 00 центів США зі сплатою 13,50 % (відсотків) річних, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів на до серпня 2033 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с. 4 -7, 8, 9-10, 11, 12).

Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором.

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, рухом коштів по рахунку позичальника (а.с. 13 - 15, 16 - 23), проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який як позичальник зобов`язувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк.

Відповідач відповідно до умов Кредитного договору засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами Кредитного договору (а.с. 13 - 15, 16 - 23).

Позивачем на виконання умов кредитного договору надсилалися боржнику рекомендовані листи з повідомленням про вручення щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дані повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання, сума боргу залишилась незмінною.

Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом кредитного договору, що засвідчується його особистим підписом; його умови ним не спростовуються.

Станом на 28 серпня 2017 року загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 119 084 доларів 87 центів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні відповідно до курсу Національного банку України станом на 28 серпня 2017 року становить 3 164 889 грн. 29 коп., яка складається з наступних складових: заборгованість за тілом кредиту - 79 001 доларів 86 центів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні відповідно до курсу Національного банку України - 2 099 612 грн. 99 коп., заборгованість за відсутоками по кредиту - 36 635 доларів 77 центів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні до курсу Національного банку України - 973 659 грн. 84 коп., пеня за порушення умов договору - 3 447 доларів 77 центів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні до курсу Національного банку України - 91 616 грн. 44 коп. (а.с. 13 - 15, 16 - 23).

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що зобов`язання мають виконуватись належним чином.

Проте такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1051 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України (позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 4.4 кредитного Договору, укладеного між сторонами, передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8. цього Договору, протягом більше 90 календарних днів, строк користуванням кредиту вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частиною другою статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до положень статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), вказав, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»)

Строк давності переслідує кілька важливих цілей, а саме забезпечує правову визначеність і закінченість, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко спростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийнятті судами рішень щодо подій, які мали місце у далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть стати ненадійними і недостатніми (рішення Європейського суду з прав людини від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» («Stubbings and Others v. the United Kingdom»).

Встановлено, що останній платіж за кредитним договором Відповідачем був здійснений 20 жовтня 2014 року, тому за визначенням пункту 4.4 кредитного договору строк користування вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 18 січня 2015 року, та оскільки позивач звернувся до суду із позовом лише в січні 2018 року, після зміни умов договору встановлений законом строк для стягнення заборгованості станом на 18 січня 2015 року - сплинув.

Сплив строку позовної давності є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

При цьому, відповідач визнає наявність заборгованості, проте встановити її дійсний розмір станом на 18 січня 2015 року неможливо за відсутності належних і допустимих доказів.

Таким чином вказані обставини залишилися по за увагою суду першої інстанції, що призвело до постановлення помилкового рішення.

Крім того у постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року у справі № 6- 1174цс 16 зроблено висновок, що «згідно з пунктом 4.5 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.8 (сплата процентів), 3.3.9 (своєчасна та в належному розмірі сплата кредиту й процентів) цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. Суди встановили, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА1здійснила 10 вересня 2009 року, а тому за визначенням пункту 4.5 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 11 грудня 2009 року. Після зміни строку виконання зобов`язання (11 грудня 2009 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.5 договору позичальник був зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати, й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 11 грудня 2009 року не підлягали виконанню».

До аналогічного висновку дійшов і Верховний суд в своїй Постанові від 28.11.2018 по справі № 753/12382/15-ц та Велика Палата Верховного суду в Постанові від 04.07.2018 по справі № 310/11534.

Таким чином, після зміни строку виконання зобов`язання (після 18 січня 2015 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, тому позивачем були безпідставно нараховані.

За таких обставин в цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про прощення боргу не враховуються судом виходячи з наступного.

Дійсно, в матеріалах справи є довідка АТ «Альфа-Банк» від 11.02.2020 року (1Т а.с 104) про прощення боргу.

Встановлено, що борг прощений в зв`язку з тим, що Банк в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», скористався своїм правом та задовольнив свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором № 026/712982-КR від 28.08.2008 року.

А саме 03 травня 2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Київської області Поповою О.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 40912106 від 03.05.2018 року 13:51:36, відповідно до якого, право власності на квартиру відповідача зареєстровано за ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач.

Проте, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.11.2020 року у справі № 753/8163/18 було визнано протиправним та скасовано вказане рішення про реєстрацію права власності.

Таким чином в цій частині, в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок зобов`язань за кредитним договором правовідносини між сторонами є спірні.

Доводи про те, що заочне рішення ухвалено безпідставно не є підставою для скасування рішення суду.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із скасуванням рішення суду та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог за пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,376,381,382,389 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 лютого 2021 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

В задоволенні позову Акціонерного товариства "Альфа-Банк", що є правонаступником Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник