РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/21022/20

Провадження № 22-ц/4815/461/21

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Хилевич С.В., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

за участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Рівненській області про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області, в якому просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 5 000 000 000 гривень.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 квітня 2018 року провадження в справі № 569/7158/18 про адміністративне правопорушення за складеним протоколом серії БД № 057254 від 15 квітня 2018 року відносно нього за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, що свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження.

Вказує, що моральна шкода, яку він оцінює у 5 000 000 000 гривень, полягає у тому, що він постійно нервував (негативні емоції, стрес), психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення державним органом його права на мирне володіння майном (грошовими коштами) визначене ст.1 Першого Протоколу Конвенції, якого відповідач хотів позбавити його шляхом незаконного присудження штрафних санкцій. Недовіра та розчарування у протиправних діях державного органу завдала відчутої зміни його психологічному стану, виникнення недовіри до представників державних органів у цілому. Також, він отримував постійні моральні страждання (негативні емоції, нервування, стрес) по факту зміни звичайного способу життя, що викликано необхідністю захисту порушених прав у суді, витрачанням багато часу на складання документів для подання до суду. Також завдав значних моральних страждань той факт, що замість притягнення до відповідальності осіб, причетних за неналежне утримання доріг, - був складений протокол для притягнення до адміністративної відповідальності водія, який є постраждалим від бездіяльності утримувачів доріг по причині необхідності залякувати водіїв для відмови від захисту своїх прав за безпечний рух по якісним автомобільним дорогам.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач, не зважаючи на пояснення позивача склав протокол саме на позивача, а не на дорожню службу, яка відповідає за належне утримання доріг.

Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу, Управління патрульної поліції в Рівненській області зазначає, що жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП, до позивача застосовано не було, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, так як відповідно до статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом. Вказані позивачем обставини не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивач не надав доказів та підтверджень наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні.

Вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди не є адекватним, не випливає з обставин справи та не підтверджується доказами, а вказана сума шкоди є завищена і не відповідає дійсності, пред`явлені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у сумі 5 000 000 000 гривень необґрунтовані.

Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апелянт позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоч достовірно знав про час і місце розгляду справи, подав додаткові письмові пояснення.

Представник Управління патрульної поліції в Рівненській області просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 20 квітня 2018 року в справі № 569/7158/18, яка набрала законної сили 02 травня 2018 року, відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №057254 від 15 квітня 2018 року, згідно якого 15 квітня 2018 року близько 12 год. 45 хв. ОСОБА_2 в м. Рівне по вул. Чорновола, 20, керуючи автомобілем марки «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху внаслідок чого здійснив наїзд на вибоїну. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ст.124 КУпАП, однак провадження в справі судом було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166,1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди та особливим способом заподіяння шкоди, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

За відсутності підстав для застосування ч. 1ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами, згідно до ч. 6 цієї статті, така шкода відшкодовується на загальних підставах відповідно до ст. ст. 1173,1174 цього Кодексу.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Згідно п.4 ч.1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право у особи на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.3,9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судова колегія погоджується, що обставини ініційованого працівниками відповідача притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, за відсутності на то законних підстав, безумовно вплинули на заподіяння позивачу моральної шкоди, яка полягає у понесених ним моральних (душевних) страждань, зокрема доведення своєї невинуватості, відчуття несправедливості, витрати зусиль спрямованих на захист своїх прав і свобод.

Наявність моральної шкоди, протиправність дій заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача підтверджені доказами в справі і не спростовані відповідачем, отже вона підлягає до відшкодування.

Щодо заявленої позивачем до стягнення суми в 5 мільярдів гривень, то її розмір не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

На обґрунтування розміру моральної шкоди апелянт зазначав, що відповідач порушив його права на мирне володіння майном (грошовими коштами) визначене ст.1 Першого Протоколу Конвенції, яких хотів позбавити його шляхом незаконного присудження штрафу.

На час складення адміністративного протоколу щодо позивача, штраф за ст. 124 КУпАП становив 340 грн.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Оцінивши наведене в сукупності, колегія суддів вважає розмір відшкодування моральної шкоди в 500 грн. буде відповідати вимогам розумності, виваженості та справедливості а також глибині моральних страждань позивача, їх незначній тривалості, зокрема з 15 по 20 квітня 2018 року, від дня складення адміністративного протоколу до постанови суду про закриття справи.

Колегія суддів не оцінює моральні страждання позивача як тривалі, оскільки звернення до суду з позовом про захист права яке він вважав порушеним через два з половиною роки є його правом.

Решта вимог щодо розміру моральної шкоди не знайшла свого підтвердження по справі.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 242/4741/16-ц від 27 листопада 2019 року, (п.44) держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2021 року скасувати. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 22 жовтня 2021 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.В. Хилевич

С.С. Шимків