печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2021 р. суддя Печерського районного суду м. Києва Ільєва Т.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розкриття Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» інформації, яка містить банківську таємницю, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, відповідно до вимог якої просить зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» розкрити та надати інформацію про власника банківського рахунку № НОМЕР_1 , а саме: прізвище,імя, по-батькові власника картики, місце його реєстрації, код і.п.н, номер телефону, задля реалізації заявником правового механізму, передбаченого ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.1 постанови від 30 вересня 2011 року № 10 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб», Правовий режим банківської таємниці визначається, зокрема, статтями 1058, 1076 Цивільного кодексу України (435-15) (далі - ЦК), статтями 60 - 62 Закону України від 7 грудня 2000 року N 2121-III (2121-14) "Про банки і банківську діяльність" (далі - Закон N 2121-III). Оскільки розкриття банківської таємниці може здійснюватись безпосередньо банками або на підставі рішення суду та виключно на підставах і у порядку, передбаченими законом, суд повинен розмежовувати ці підстави, кола суб`єктів, уповноважених на отримання відповідної інформації та її обсягу, у зв`язку із цим при розгляді справи слід ураховувати положення Податкового кодексу України (2755-17) (далі - ПКУ) та спеціальних законів, зокрема: від 20 травня 1999 року N 679-XIV (679-14) "Про Національний банк України", від 4 грудня 1990 року N 509-XII (509-12) "Про державну податкову службу в Україні", від 20 грудня 1990 року N 565-XII (565-12) "Про міліцію", від 5 листопада 1991 року N 1789-XII (1789-12) "Про прокуратуру", від 25 березня 1992 року N 2229-XII (2229-12) "Про Службу безпеки України", від 26 листопада 1993 року N 3659-XII (3659-12) "Про Антимонопольний комітет України", від 30 червня 1993 року N 3341-XII (3341-12) "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю", від 21 квітня 1999 року N 606-XIV ( 606-14 ) "Про виконавче провадження" та інших.

У поданій заяві заявник зазначає, що метою отримання даної інформаціє є необхідність надання даних особи, на рахунок якої заявник помилково направив кошти, з метою їх повернення, а саме звернення до суду в рамках ст. 1212 ЦК України.

З врахуванням даної обставини, дана заява про розкриття банківської таємниці свідчить про те, що існує спір про право, оскільки ст. 1212 ЦК України передбачає звернення до суду з позовною заявою.

За вказаних підстав, слід прийти до висновку, що інформація, відносно якої заявник просить розкрити банківську таємницю, може оспорюватись та не визнаватись іншими особами, а тому вказані вимоги мають бути доведені в порядку позовного провадження.

Згідно із ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 258-260, 315ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі 757/53658/21-ц за заявою ОСОБА_1 про розкриття Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» інформації, яка містить банківську таємницю.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.Г. Ільєва