Справа №461/6064/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

в складі

головуючого судді Романюка В.Ф.

з участю:

секретаря судового засідання Цюпака В.І.

представника позивача Гретченка П.Є.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія і номер паспорта НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей за вказаною адресою не зберігає, не підтримує зв"язок з позивачкою. Будь-яких перешкод в користуванні житлом позивачка відповідачу не чинить.

Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, позивачка позбавлена можливості здійснити будь-які юридичні дії щодо продажу повністю або частково даного помешкання.

Оскільки, відповідач на теперішній час проживає на постійному місці проживанні у Львівській області, Кам`янка-Бузький район, тому позивач просить позов задоволити.

Ухвалю суду від 23 липня 2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. /а.с.36/.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив суд позовні вимоги задоволити повністю.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позові вимоги визнав, зазначив, що дійсно на даний час не проживає за місцем реєстрації: АДРЕСА_2 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Тому проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_3 , визнання позову відповідачем ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, права та обов`язки сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Суд встановив, що ОСОБА_2 згідно «Договору дарування частки живого будинку» від 04 липня 2019 року виданого П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою належить 48/100 часток житлового дубинку №6, квартира АДРЕСА_4 . /а.с. 7,8/.

Згідно довідки про склад сім"ї виданої Львівським комунальним підприємством "Старий Львів" за № 874 від 19.04.2021 року за вище вказаною адресою зареєстрований лише ОСОБА_1 , який, як з`ясовано у судовому засіданні, не являється родичем позивачу ОСОБА_2 . /а.с.9/.

Так, згідно з будинковою книгою (Форма № 18) за вказаною адресою були прописані ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 . /а.с.14-15/, з якими під час оформлення "Договору дарування частки житлового будинку" у 2019 році, в усній формі було домовлено, що вони самі звернуться до ЛКП "Старий Львів" та випишуться з даної квартири. Питльований ОСОБА_5 стримав усні домовленості щодо своїх дій та виписався з вказаного помешкання. Але ОСОБА_1 халатно віднісся до своїх слів та дій не здійснив виписку з вказаного помешкання.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з липня 2019 року. В підтвердження даного факту позивачем надано, акти фактичного проживання від 16 квітня 2021 року затвердженого директором ЛКП "Старий Львів" О. Білоус, акту фактичного проживання від 23 лютого 2021 року затвердженого директором ЛКП "Старий Львів" О. Білоус та акту фактичного проживання від 26 травня 2021 року затвердженого директором ЛКП "Старий Львів" О. Белоус./а.с.15, 216, 17/. Суд приймає надані акти, оскільки такі відповідачем не спростовані.

Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, утриманням житла участі не бере, особистих речей за вказаною адресою не зберігає, не підтримує зв`язок з позивачкою. Будь-яких перешкод в користуванні житлом позивачка відповідачу не чинить.

Згідно адвокатського запиту від 23 квітня 2021 року за № 3106/-1ІК до Львівського районного управління поліції, надійшла відповідь від 12 травня 2021 року за № 10135/3721, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 у Львівському районному управлінні поліції, відсутні порушені кримінальні провадження, а також відсутні факти перебування такого у розшуку, під вартою або відбуття покарання у місцях позбавлення волі./а.с.18-20/.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Згідно з положеннями статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд погоджується із доводами представника позивача про те, що ОСОБА_1 як відповідач втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_5 у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того, не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення.

Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, позивачка позбавлена можливості здійснити будь-які юридичні дії щодо продажу повністю або частково даного помешкання.

Згідно ст.72 ЖК УРСР визнанняособи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як вбачається із роз`яснень у п.11 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вбачається, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). У справах про визнання наймача або членів його сім`ї такими, що втратили право користування жилими приміщеннями (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене та те, що відповідач добровільно залишив спірнуквартиру, оскільки, як встановлено у судовому засіданні, він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Тому збереження за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_5 порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, а також позивачка позбавлена можливості здійснити будь-які юридичні дії щодо продажу повністю або частково даного помешкання. Відтак, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 908.00 грн. /а.с.6/, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.76, 81, 128, 141, 206, 247, 258, 259, 263 -265, 351-355 ЦПК України, ст.ст.16, 316, 317, 319, 321, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК УРСР, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія і номер паспорта НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, - задоволити.

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія і номер паспорта НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_6 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія і номер паспорта НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у сумі 908.00 грн.

Повний текст судового рішення складений 22.10.2021 р.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Романюк В.Ф.