Справа № 296/5555/21
У Х В А Л А

Іменем України

18 жовтня 2021 рокум. Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі: головуючого судді Шалоти К.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Житомирській області про стягнення трьох відсотків річних та витрат від інфляції,

У С Т А Н О В И В:

І. СУТЬ СПРАВИ

1.1. 18.06.2021 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із позовом до Головного управління національної поліції в Житомирській області (далі - відповідач, ГУНП в Житомирській області), в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 3% річних у розмірі 10 022 грн 31 коп. та втрати від інфляції у розмірі 48 183 грн.

1.2. Позов обґрунтовувався тим, що в період з 07.11.2015 по 31.03.2020 позивач проходив службу на різних посадах ГУНП в Житомирській області. Наказом відповідача від 31.03.2020 №80 о/с позивача звільнено з органів Національної поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу). На час розгляду справи позивач має статус інваліда війни. Позивач звернувся до відповідача з пакетом документів для вирішення питання нарахування та проведення виплати одноразової грошової допомоги при настанні групи інвалідності, однак листом відповідача від 13.11.2020 йому було відмовлено у призначенні та виплаті вказаної одноразової грошової допомоги, оскільки діагноз у виписці від 01.10.2020 №011693, визначений медико-соціальною експертною комісією, не відповідав діагнозу в постанові ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області" М(ВЛ)К від 24.06.2020 №5, встановленому медичною (військово-лікарською) комісією.

Не погоджуючись з вказаною відмовою відповідача позивач звернувся з адміністративним позовом до Житомирського окружного адміністративного суду, який рішенням від 25.01.2021 у справі №240/21398/20 позовні вимоги задовольнив частково, визнав протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського; зобов"язав відповідача повторно розглянути питання про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв"язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2021 у справі №240/21398/20 апеляційну скаргу позивача задоволено, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасовано та в цій частині прийнято нову постанову, якою зобов"язано відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу відповідно до ст.ст. 97, 99 Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4.

1.3. Посилаючись на те, що зобов"язання з виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 567500 грн відповідач виконав лише 16.06.2021, а грошове зобов"язання з виплати позивачу такої грошової допомоги виникло саме з 13.11.2020, коли відповідач листом відмовив у призначенні та виплаті вказаної грошової допомоги, позивач вказував про наявність у нього права на застосування наслідків порушення виконання грошового зобов"язання у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України за період з 14.11.2020 по 16.06.2021 у загальному розмірі 58 205 грн. 31 коп.

ІІ. ПРОЦЕДУРА

2.1. 22.06.2021 ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі №296/5555/21, яку призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

2.2. 13.08.2021 представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

ІІІ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ДО ЗАСТОСУВАННЯ

3.1. За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3.2. За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

3.3. Відповідно до положень статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

3.4. Згідно з пунктом першим частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративним судам підвідомчі спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

3.5. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

ІV. МОТИВИ СУДУ

(а) Позиції Великої Палати Верховного Суду

4.1. Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 761/10730/18 (провадження № 14-116цс19), від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19), від 05 травня 2020 року № 761/218908/16-ц (провадження № 14-5цс20), від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19), від 22 вересня 2020 року у справі № 918/631/19 (провадження № 12-42гс20) дійшла висновків, що загальними критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути і пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

4.2. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 761/21/898/16-ц (провадження № 14-5цс20) вказала, що спори, які виникають у судах у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень своїх функцій (щодо його незаконних дій та/або зобов`язання до виконання таких повноважень), та ухвалення за результатами розгляду цих спорів судових рішень не змінює правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин.

4.3. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 (пункт 5.7), від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункти 28 -30), від 18 вересня 2018 року у справі № 823/218/17 (пункти 24; 25), від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (пункти 4.8 -4.10), від 2 квітня 2019 року у справі № 137/1842/16-а, від 18 грудня 2019 року у справі № 826/2323/17 (пункти 18;19), від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц (пункти 21-23), від 19 лютого 2020 року у справі № 520/5442/18 (пункти 18-20), від 26 лютого 2020 року у справі № 1240/1981/18 (пункти 16;17), від 1 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункти 19-21)) сформульовано висновок, що до справ адміністративної юрисдикції віднесені, зокрема, публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення та/або спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень тощо.

4.4. У постановах від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

4.5. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України дійшла до висновку про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови).

Відтак ураховуючи акцесорний характер визначених статтею 625 ЦК України та Законом України № 2050-III зобов`язань, спори про відшкодування передбачених ними грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір.

(б) Застосування загальних принципів у даній справі

4.6. Позивачем пред`явлено позовні вимоги про стягнення з ГУНП в Житомирській області інфляційних втрат та 3 % річних, на підставі статті 625 ЦК України у розмірі 58 205 грн 31 коп. за період з 14.11.2020 по 16.06.2021 у зв`язку із несвоєчасним нарахуванням та виплатою відповідачем на користь позивача одноразової грошової допомоги у розмірі 567500 грн на підставі ст.ст. 97, 99 Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4.

4.7. В обґрунтування позову, серед іншого, посилався також на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі №240/21398/20, з урахуванням змін постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2021, ухваленого за правилами адміністративної юрисдикції, яким визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського та зобов"язано відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу відповідно до статей 97, 99 Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4.

4.8. Відтак, ураховуючи акцесорний характер визначених статтею 625 ЦК України, спірні правовідносини між позивачем та ГУНП в Житомирській області стосуються стягнення трьох відсотків річних та витрат від інфляції, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за адміністративної юрисдикції, за правилами якої розглядався основний спір про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, яку відповідачу було зобов`язано виплатити за рішенням адміністративного суду.

4.9. Аналогічний висновок сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09 лютого 2021 року у справі № 520/17342/18 (провадження № 14-158цс20), в якій зазначено, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів за аксесорним публічно-правовим зобов`язанням підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

4.10. За таких обставин, враховуючи, що правовідносини між сторонами спору в цій справі носять публічно-правовий характер, а заявлені позовні вимоги є похідними від основного спору про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що розглядався в порядку адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 2, 19, 255, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира,

П О С Т А Н О В И В :

1. Закрити провадження у цивільній справі №296/5555/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Житомирській області про стягнення трьох відсотків річних та витрат від інфляції.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної ухвали суду.

Суддя К. В. Шалота