Номер провадження 2/754/4960/21
Справа №754/8484/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне рішення суду виготовлено 21 жовтня 2021 року)

19 жовтня 2021 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового засідання: Гончаренко М.М., справа № 754/8484/21

ОСОБА_1 - позивач

ОСОБА_2 - відповідач 1

ОСОБА_3 - відповідач 2

Вимоги позивача: стягнення втрати від інфляції та трьох процентів річних

Грушка В.І. - адвокат позивача

Глівінський А.І. - адвокат відповідача 1

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, вимоги якого збільшувались і посилаючись на неналежне виконання відповідачами судових рішень про стягнення грошових коштів, просить стягнути з відповідачів солідарно: 269443,78 грн. - втрати від інфляції в сумі: 269443,78 грн. за період з 26.09.2019 по 30.06.2021 та 113938,29 грн. - три проценти річних від простроченої суми за період з 26.09.2019 по 01.08.2021.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, а також додатково просив стягнути з відповідачів: 20000 грн. - правничої допомоги та не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача 2.

Адвокат відповідача 1 позов не визнав посилаючись на його безпідставність та не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача 2.

Відповідач 2 у судове засідання не з`явився і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, зокрема про останнє судове засідання відповідач 2 був повідомлений СМС повідомленням, яке було доставлено 03.08.2021 в 10:40:00 год..

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідачу 2 достовірно відомо про перебування даної справи на розгляді судом, однак, він не цікавиться провадженням у справі.

З урахуванням ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності відповідача 2.

Вислухавши позивача і адвоката відповідача 1, оглянувши матеріали справи № 754/16773/17, дослідивши матеріали справи № 754/8484/21, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Постановою Київського апеляційного суду від 25.09.2019, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 23.07.2020 з відповідачів на користь позивач стягнуто солідарно борг у сумі: 2053805,63 грн..

Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили про виконання ними зазначених вище судових рішень, відповідачі та адвокат відповідача 1 суду не надали і судом таких доказів не здобуто.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Відповідачі мають невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується вищевказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, а саме про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача коштів у національній валюті України.

Права та інтереси стягувача у випадку невиконання боржником рішення суду про стягнення коштів забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання будь-якого грошового зобов`язання.

Саме таку правову позицію щодо застосування ст. 625 ЦК України висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

Відповідно до вказівок ЄСПЛ, пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення у справі Проніна проти України).

Будь-яких конкретних правових доказів про повне або часткове спростування позовних вимог позивача про стягнення втрати від інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми та дотримання зазначеної норми права, відповідачі і адвокат відповідача 1 суду не надали і судом таких доказів не здобуто.

Доказів, які б свідчили, що відповідачі були позбавлені можливості виконати вищевказані судові рішення про стягнення коштів добровільно саме з вини органів виконавчої служби чи з вини позивача або стягувача чи інших осіб, відповідачі і адвокат відповідача 1 суду не надали і судом таких доказів не здобуто.

Також суду не надано конкретних правових доказів у спростування правильності наданого стороною позивача і перевіреного судом математичного розрахунку втрати від інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми.

Кошти з відповідачів солідно стягнуті у національній валюті України, а тому, доводи про те, що іноземна валюта не підлягає індексації, ніякого відношення до даної справи не мають.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення втрати від інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми суд вважає обґрунтованими.

Згідно ч. 1 - ч. 3 ст. 137 ЦПК України, 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Будь-яких конкретних правових доказів про понесення ним витрат у сумі: 20000 грн. по оплаті правничої допомоги позивач суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги задовольняються частково.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовну заяву.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) і ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ): 113938,29 грн. - три проценти річних від простроченої суми та 269443,78 грн. - втрати від інфляції.

У задоволенні вимог про стягнення: 20000 грн. - правничої допомоги відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) у дохід держави: 1916,91 грн. - судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) у дохід держави: 1916,91 грн. - судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: