Справа № 443/618/20 Головуючий у 1 інстанції: Сливка С.І.
Провадження № 22-ц/811/1078/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

розглянувши у письмовому провадженні без участі учасників справи цивільну справу №443/618/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 22 лютого 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

03 червня 2020 року позивач - АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 01.08.2017 року у розмірі 33773,39 грн. та судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2102,00 грн.

Заочним рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 22 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочне рішення Жидачівського районного суду Львівської області оскаржив позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням та порушенням норм матеріального та процесуального права. У доводах апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції неправомірно відмовив у стягненні 21 384,21 за простороченим тілом кредиту, не врахував, що відповідач звернувся для отримання банківських послуг і письмово підтвердив наміри та прийняв умови отримання і використання кредитної карти і в подальшому фактично користувався кредитною карткою, не оцінив належним чином надані строною позивача докази в сукупності та дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача суми простроченого тіла кредиту, допустивши грубе порушення норм цивільного права.

Суд порушив порядок, встановлений для вирішення питання, не застосував відповідних норм матеріального права, допустив неповноту судового розгляду.

Просить скасувати заочне рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 22 лютого 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення простроченого тіла кредиту в розмірі 21 384,21 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення апеляційної скарги. В частині відмови в задоволенні інших позовних вимог, рішення суду залишити без змін. Стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідно до ч.1,3 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників процесу.

Судом встановлено, що ціна позову в даній справі менша ста ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а відтак суд ухвалив проводити розгялд апеляційної скарги у відсутності учасників процесу.

Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 01.08.2017 року між ПАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №б/н відповідно до якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк». Згодом розмір кредитного ліміту було збільшено на 8000 грн.

Підписавши заяву-анкету, відповідач своїм власноручним підписом підтвердив, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Правила, Умови, Тарифи) та тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір).

При укладенні Договору сторони керувалися ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України (далі ЦК) згідно якої Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

До Кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк».

Позивач по справі АТ «Приватбанк» свої зобов`язання за Кредитним договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК за Кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно із ст.ст. 526,527,530 ЦК зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідач не повному обсязі та невчасно виконував свої зобов`язання по поверненню коштів, якими користувався, внаслідок чого допустив заборгованість за тілом кредиту в розмірі 21 384,21 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції відмовив у стягнненні з відповідача тіла кредиту та відмовив у стягненні інших вимог, посилаючись на те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ті Умови та Правила, Витяг з тарифів ,розумів відповідач, ознайомився з ними і погодився, підписуючи анкету-заяву.

Так як апелянт у апеляційній скарзі просить стягнути прострочене тіло кредиту, тому апеляційна скарга розглядається в межах її вимог (ч.1 ст. 367 ЦПК). В іншій частині суд не перевіряє рішення суду першої інстанції.

Із Висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення простроченого тіла кредиту, апеляційний суд не погоджується.

Платіж за умовами Договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу, сума кредиту вважається простроченою.

Прострочений кредит-це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором,

Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернені, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманих коштів. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №365/159/19).

Судом не взято до уваги, що відповідач активно користувався платіжною карткою, проводячи банківські операції, що підтверджується наявним у справі Розрахунком із якого встановлено, що 25.04.2018 року відповідачем ОСОБА_1 внесено останній платіж на погашення заборгованості. (а.с.8-10).

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення та з відповідача ОСОБА_1 підлягає до стягнення сума 21 384,21 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами ст.376 ч.1 п.3,4 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; п.4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.( ч.2 ст. 376 ЦПК).

За ч.5 ст. 268 ЦПК датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.374 ч.1 п.2, 376ч.1п.п.3,4, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 22 лютого 2021 року в частині відмови у стягненні простроченого тіла кредиту скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 21384, 21 грн. (двадцять одну тисячу триста вісімдесят чотири грн. 21 коп.) та 3326,02 грн. (три триста двадцять шість грн.02 коп.) судових витрат.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк