Справа 206/3425/21
Провадження 2/206/1163/21
13 жовтня 2021 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Кушнірчука Р.О.,
при секретареві Ільїній І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
-представника позивача - ОСОБА_3 ,
19 березня 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтувавши останній тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . 25 квітня 2015 року між сином ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. 12 червня 2015 року ОСОБА_2 було зареєстровано у вказаній квартирі. 21 січня 2020 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано. ОСОБА_2 не пов`язана спільним побутом з ОСОБА_1 , спільне господарство на сьогоднішній день не ведеться, в квартирі немає жодних речей ОСОБА_2 , остання не має бажання проживати у вказаній квартирі та користуватися житловою прощею з власної волі, ОСОБА_1 жодного разу не вчинялись перешкоди щодо такого користування, а реєстрація місця проживання ОСОБА_2 за адресою вказаної квартири створює перешкоди в реалізації в повному обсязі прав ОСОБА_1 , як власника, у зв`язку з чим ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням (квартирою), розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 17 серпня 2021 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, в якості третьої особи залучено Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур.
В судовому засіданні 09 вересня 2021 року представник позивача ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_2 була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 в якості члена сім`ї після укладання шлюбу с сином позивачки - ОСОБА_5 . Станом на сьогоднішній день шлюб розірвано, а ОСОБА_2 більше не проживає за місцем реєстрації добровільно, жодних перешкод до житла вона не мала. Через реєстрацію ОСОБА_2 у квартирі позивачка не може розпоряджатися на власний розсуд своїм майном, а також нараховуються додаткові комунальні послуги. ОСОБА_2 не виявила бажання добровільно знятися з місця реєстрації, наразі мешкає на території Російської Федерації. 13 жовтня 2021 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі документів ухвалює заочне рішення.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, проте Директор департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської Міської ради Пономарьов А.С. звернувся до суду із заявою про здійснення розгляду справи без участі представника третьої особи.
Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18 лютого 2003 року ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 10-11).
Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 21 січня 2020 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано, про що 21 січня 2020 року складено відповідний актовий запис № 4 (а. с. 14).
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 2903, виданої Департаментом адміністративних послуг до дозвільних процедур 20 липня 2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: 15 травня 2003 року ОСОБА_1 , в якості власника; 13 червня 2008 року ОСОБА_4 , в якості сина; ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка 29 березня 2019 року була знята з реєстрації, після чого 29 березня 2019 року знов зареєстрована за вказаною адресою (а. с. 13).
Згідно з актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 06 вересня 2021 року, мешканці будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , підтвердили те, що ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає за місцем реєстрації з 02 січня 2020 року по теперішній час (а. с. 29).
Так, у ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 є одноособовим власником квартири, яку вона придбала відповідно до договору купівлі-продажу від 18 лютого 2003 року, в той час, як ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі з 29 березня 2019 року, проте з 02 січня 2020 року фактично в ній не проживає.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації проживання в Україні здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Відповідно ч. ч 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За положеннями ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В той же час, аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.
Відповідачка вселилась у спірну квартиру в якості члена сім`ї власника квартири і набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.
Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
З огляду на те, що позивачка є власником спірного житлового будинку, шлюб між її сином та відповідачем розірвано, а отже припинено сімейні відносини, спільним побутом відповідачка із позивачкою не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині припинення права користування відповідачкою ОСОБА_2 квартирою обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Що стосується питання розподілу судових витрат, то відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати понесені позивачкою зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) витрати понесені по сплаті судового збору у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ).
Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має прав на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддя Р. О. Кушнірчук