Справа № 953/2802/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 рокуКиївський районний суд м.Харкова у складі:

головуючої судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Паньшиної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_2 , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що проживала з відповідачем однією сім`єю, без реєстрації шлюбу в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності. У 2013 році відповідач зібрав свої речі та добровільно покинув її квартиру. З 2013 року у квартирі не проживає , комунальні послуги не сплачує, однак залишається зареєстрованим, чим порушує її права як власника майна.

Відповідач - ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, повідомлявся у відповідності до положень ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд (ст.ст. 150,156 ЖК України).

Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2003р. на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні у вказаній квартирі зареєстрований в ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За показаннями допитаного під час судового розгляду у якості свідка ОСОБА_3 , який є сусідом ОСОБА_1 , проживає в АДРЕСА_1 , з 2015 року. Був у квартирі позивачки, вона проживає разом із дочкою і онукою. ОСОБА_2 ніколи не бачив, чоловічі речі у квартирі відсутні.

За показаннями свідка ОСОБА_4 - дочки позивачки, її мати проживала у квартирі АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_2 , однак у 2013 році він зібрав свої речі та самостійно покинув квартиру. Після того, як ОСОБА_2 поїхав від матерів, вона разом із дочкою переїхала до неї за адресою: АДРЕСА_1 де і проживає по теперішній час. ОСОБА_2 після 2013р. у квартирі не з`являвся.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 231 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до стаття 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі статтею 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи, що позивач є власником квартири де зареєстрований відповідач, який не проживає без поважних причин в квартирі більше року, суд вважає за необхідне усунути порушення прав власника та визнати відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 79, 81, 141, 229, 258, 259, 263-265 ЦПК України,суд-

вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.М. Бородіна