_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/6432/21
Провадження № 2/947/2028/21
УХВАЛА

21.10.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Намазовій К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Устимчик М.В. про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з - під арешту, суд

ВСТАНОВИВ:

25.02.2021 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - Вишневська О.І. звернулась до Київського районного суду м.Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ) про звільнення майна з - під арешту.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2021 року цивільна справа була розподілена судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 12.03.2021 року провадження по справі було відкрито, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження. Було запропоновано відповідачам та третій особі надати свої письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 11.10.2021 року у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з - під арешту було відмовлено.

18.10.2021 року до Київського районного суду м.Одеси представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Устимчик М.В. було подано заяву про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з - під арешту.

В обґрунтування заяви представник заявника посилався на те, що вказаним рішенням суду було повністю відмовлено у позові ТОВ «Кей-Колект» про звільнення майна з-під арешту, однак при ухваленні рішення не було стягнуто судові витрати, понесені відповідачем за надання правничої допомоги, які складають розмір 20000 грн. за ведення справи в суді першої інстанції. .

Згідно ч. 4,5 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

До судового засідання представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Устимчик М.В. не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, якою підтримав заяву про стягнення витрат на правову допомогу у повному обсязі та просив її задовольнити, справу розглянути за відсутності позивача та його представника.

До судового засідання представник позивача ТОВ «Кей-Колект» - адвокат Бірюков А.М. не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, якою просив відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку з недотриманням відповідачем вимог матеріального та процесуального законодавства щодо умов стягнення судових витрат, зокрема ч.8 ст.141 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу, приходить до наступного.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 11.10.2021 року у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з - під арешту було відмовлено.

18.10.2021 року до Київського районного суду м.Одеси представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Устимчик М.В. було подано заяву про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення на користь відповідача судових витрат на правничу допомогу.

Як встановлено судом, дійсно між адвокатом Устимчик М.В. та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір № б/н про надання правової допомоги від 24.05.2021 року та Додаткова угода № 1 від 24.05.2021 року до договору про надання правової допомоги № б/н від 24.05.2021 року, якими встановлено вартість послуг адвоката з надання правничої допомоги у розмірі 20000 грн. Також, зазначено, що оплата послуг адвоката здійснюється після оголошення рішення суду на протязі п`яти місяців з дати ухвалення рішення суду./а.с.147-149/

На підтвердження заяви про стягнення вартості правничої допомоги представником заявника надано Договір № б/н про надання правової допомоги від 24.05.2021 року, Додаткова угода № 1 від 24.05.2021 року, Акт-приймання передачі наданих послуг від 12.10.2021 року до Договору про надання правової допомоги № б/н від 24.05.2021 року.

При дослідженні матеріалів цивільної справи було встановлено, що стороною позивача було надано орієнтований розрахунок судових витрат, який складається із сплаченого судового збору в розмірі 2270 грн./а.с.6,7/. Так і стороною відповідача було надано орієнтований розрахунок судових витрат, які складаються з витрат пов`язаних на правничу допомогу у розмірі 20000 грн./а.с.125/

Відповідно до ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.270 ЦПК України додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

При ухваленні по справі рішення, судом не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат, оскільки при розгляді справи представником відповідача під час судових дебатів не було зроблено відповідну заяву про надання впродовж п`яти днів після ухвалення судового рішення доказів на підтвердження розміру судових витрат у вигляді правничої допомоги, що не відповідає вимогам ч.8 ст.141 ЦПК України. Що стосується стягнення судового збору, то вимоги про стягнення судового збору на користь позивача у прохальній частині позову відсутні, крім того у разі відмови у позові судовий збір покладається на позивача, що відповідає вимогам п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Насамперед слід зауважити, що процесуальний алгоритм доведення розміру витрат на професійну правову допомогу передбачає подання стороною судового процесу: попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат разом із першою заявою по суті спору відповідно до статей 134 ЦПК України; доказів понесення судових витрат до закінчення судових дебатів або, за попередньою заявою, протягом 5 днів після ухвалення судового рішення, у порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України, хоча вказаний порядок не було дотримано представником відповідача.

Як вбачається, процедура відшкодування витрат на правничу допомогу є ідентичною для цивільного та інших видів судочинства, з невеликими відмінностями. Водночас, процесуальні вимоги до доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу є тотожними для всіх видів судочинства. Зокрема, згідно з положеннями статей 137 ЦПК України, 126 ГПК України та 134 КАС України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17, а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

На підставі викладеного, суд вважає, що заява представника заявника адвоката Устимчик М.В. про стягнення витрат на правничу допомогу є необґрунтованою, розмір судових витрат, які складаються з витрат пов`язаних на правничу допомогу у розмірі 20000 грн. є недоведеним, оскільки суду не надано документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках даної справи, їх вартість та специфікації витраченого часу адвоката тощо) та з огляду на те, що стороною відповідача не було дотримано вимог ч.8 ст.141 ЦПК Українищодо подання доказів розміру витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву, тому у задоволенні вказаної заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 133,137, 141, 270, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Устимчик Михайла Володимировича про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з-під арешту- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.10.2021 року.

Суддя Гниличенко М. В.