Справа № 236/3926/21
Провадження № 4-с/236/4/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року Суддя Краснолиманського міського суду Донецької області Бєлоусов А.Є., ознайомившись зі змістом скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лиманського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Глупак Вікторії Олександрівни щодо накладення на заявницю штрафу в розмірі 1700,00 грн. у межах виконавчого провадження № 66041131, доданих до скарги матеріалів,

ВСТАНОВИВ:

До суду 29.09.2021 надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лиманського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Глупак В.О. щодо накладення на заявницю штрафу в розмірі 1700,00 грн. у межах виконавчого провадження № 66041131.

Як вбачається зі змісту доданих до скарги матеріалів, постановою державного виконавця Глупак В.О. від 08.07.2021 було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа у справі № 236/3730/20, виданого 12.05.2021 Краснолиманським міським судом Донецької області, про визначення способу спілкування ОСОБА_2 з малолітнім онуком ОСОБА_3 . Боржницею за виконавчим провадженням № 66041131 було визначено ОСОБА_1 .. Згідно з постановою державного виконавця Глупак В.О. від 11.08.2021 було констатовано невиконання судового рішення без поважних причин боржницею ОСОБА_1 та накладено на боржницю штраф у розмірі 1700,00 грн. на підставі ст. 63,75 Закону України «Про виконавче провадження». Саме згадану постанову державного виконавця про накладення на неї штрафу заявниця оскаржує до Краснолиманського міського суду Донецької області в порядку ст. 447-449 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Водночас порядок здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) врегульовано нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (зі змінами).

Згідно із ч.2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ст. 19 КАС України до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (правова позиція, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 914/2006/17).

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз наведених положень законодавства дозволяє дійти висновку про те, що спір з приводу оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу, прийнятої під час дії Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця. Така ж позиція підтримується усталеною судовою практикою (постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 127/9870/16-ц, від 20.09.2018 у справі № 821/872/17, від 17.10.2018 у справі № 826/5195/17, постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 у справі №200/6635/19-а).

Відтак, скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Глупак В.О. щодо накладення на заявницю штрафу в розмірі 1700,00 грн. у межах виконавчого провадження № 66041131має бути розглянута за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК; у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Відповідно до ч.9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

За таких обставин суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лиманського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Глупак Вікторії Олександрівни щодо накладення на заявницю штрафу в розмірі 1700,00 грн. у межах виконавчого провадження № 66041131, додатково роз`яснити заявниці її право звернутись до адміністративного суду з позовом в порядку ст. 287 КАС України.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лиманського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Глупак Вікторії Олександрівни щодо накладення на заявницю штрафу в розмірі 1700,00 грн. у межах виконавчого провадження № 66041131.

Роз`яснити ОСОБА_1 її право звернутись до відповідного адміністративного суду з позовом в порядку ст. 287 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно із п.3 розд. XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя -