ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4982/21 Справа № 202/5485/20 Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Нечепуренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що він з ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 2005 року. 27 вересня 2013 року у період шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу від 27 вересня 2013 року вони придбали у спільну власність рухоме майно - металоконструкцію торгового павільйону розміром 3500 см. на 7000 см, бежевого кольору, вартістю 40000 грн. Кошти на виконання договору купівлі-продажу були сплачені на користь продавця особисто ним, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №2709 від 27 вересня 2013 року. ОСОБА_2 зазанчає, що 04 травня 2018 року йому стало відомо, що ОСОБА_1 має намір самостійно, без погодження з ним, як іншим співвласником вищевказаного торгового павільйону, його продати на користь іншої особи, про що ОСОБА_1 розмістила на вказаному павільйоні відповідне оголошення із зазначенням власних контактних даних. При цьому, жодних дозволів на вказані дії позивач не надавав. Добровільно у позасудовому порядку зазначене питання щодо розподілу вказаного майна відповідачка вирішувати не бажає. Позивач вважає, що вказаними діями відповідачка порушує його права як співвласника зазначеного майна. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2020 року (справа № 202/3788/18) його позов до відповідачки про поділ майна подружжя було задоволено у повному обсязі. Визнано за ним та за відповідачкою право власності на 1/2 частини торгового павільйону розміром 3 500 на 7 000 см, бежевого кольору, за кожним. Під час виконання згаданого рішення Верховного Суду йому стало відомо, що 15 червня 2018 року ОСОБА_1 , з однієї сторони, та ОСОБА_3 , з другої сторони, уклали договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_3 купив вищевказаний спірний торговельний павільйон за 70 000 грн. на підставі ивкладеного, ОСОБА_2 просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь 35 000 грн. компенсації вартості 1/2 частини відчуженого не в інтересах сім`ї майна - торгового павільйону розміром 3 500 см. на 7 000 см., бежевого кольору, площею 25 кв.м.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2021 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) компенсацію вартості 1/2 частини відчуженого торгівельного павільйону розміром 3500 см. на 7000 см., бежевого кольору, площею 25 кв.м. у сумі 35 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 18 лютого 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Відповідно до ч.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана в письмовій формі.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63 СК України, ч. 1 ст. 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

З матеріалів справи вбачається, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 2005 року по 01 жовтня 2014 року (а.с.55, 56).

21 вересня 2013 року на підставі договору купівлі та продажу між ПП "Кучеренко" та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу товарів, відповідно до якого остання придбала металоконструкцію торгового павільйонна розміром 3500 см. х 7000 см., бежевого кольору, площею 25 кв.м. за 40 000 грн.

Відповідно до п.1.4 вказаного договору підлягає продажу товар - металоконструкція торгового павільйону розміром 3500 см. х 7000 см., бежевого кольору, яка в свою чергу не має статусу нерухомого майна.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2020 року у справі № 202/3788/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини торгового павільйону розміром 3 500 на 7 000 см, бежевого кольору. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини торгового павільйону розміром 3 500 на 7 000 см, бежевого кольору (а.с.6-9).

Встановлено, 15 червня 2018 року, тобто у період часу, коли ОСОБА_2 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя у справі № 202/3788/18, відповідач ОСОБА_1 , з однієї сторони, та ОСОБА_3 , з другої сторони уклали договір купівлі - продажу, за яким ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_3 купив торговельний павільйон 3 500 на 7 000 см, бежевого кольору за 70 000 грн. (а.с.61, 62).

ОСОБА_1 не було надано суду доказів щодо надання згоди позивача ОСОБА_2 на відчуження спірного торгівельного павільйону, придбаного у період їх шлюбу.

Тобто, після розірвання шлюбу відповідач розпорядилась спільним сумісним майном подружжя без згоди позивача, а отриманими від реалізації торгівельного павільйону коштами розпорядилася на власний розсуд, тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація половини вартості торгівельного павільйону на момент його відчуження у розмірі 35 000 грн.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права з тих підстав, що до участі у справі не було залучено у якості відповідача ОСОБА_3 є безпідставними, оскільки спір у цій справі виник між колишнім подружжям щодо майна, придбаного у період шлюбу, та позивач просив стягнути з відповідача половину грошових коштів проданого нею вказаного майна.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_3 купив торговельний павільйон 3 500 на 7 000 см, бежевого кольору за 70 000 грн. не укладався належними доказами у справі не підтверджуються.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи є необґрунтованими.

Посилання на порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова