Справа № 760/2720/21
Провадження № 8/760/13/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.

за участю секретаря судового засідання Хліменкової А. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2

12 лютого 2021 року Солом`янським районним судом міста Києва було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 лютого 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

02 березня 2021 року ОСОБА_2 звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26 липня 2021 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 01 березня 2021 року про виправлення помилки, вказану заяву було задоволено та скасовано судовий наказ, виданий Солом`янським районним судом міста Києва 12 лютого 2021 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 лютого 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

27 липня 2021 року на електронну пошту суду надійшла заява ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про компенсацію вартості правової допомоги у справі № 760/2720/21, в обґрунтування якої зазначив, що правова допомога і її вартість визначені умовами договору № 0003/44/4-23/12/2020 про надання правової допомоги від 23 грудня 2020 року і додатковою угодою № 2 від 01 березня 2021 року до Договору. Положеннями абзацу 3 пункту 4.1.1. договору передбачено, що вартість правової допомоги становить еквівалент 800 доларів США. Станом на 01 березня 2021 року вартість правової допомоги склала 22 356,48 грн і ця сума станом на 27 липня 2021 року оплачена в повному обсязі трьома платежами: 02 березня 2021 року, 22 березня 2021 року, 19 квітня 2021 року.

Під час судового розгляду справи з боку ОСОБА_2 були сформовані і подані до суду: заява про скасування судового наказу від 12 лютого 2021 року; заява про забезпечення заяви; заява про відкладення розгляду заяви про забезпечення до порушення виконавчого провадження; клопотання про перерву в судовому засіданні 08 квітня 2021 року; заява про долучення доказів від 25 травня 2021 року; заперечення на заперечення від 25 травня 2021 року із залученням доказів; заперечення на заперечення від 07 червня 2021 року із залученням доказів; заява про долучення доказів від 08 липня 2021 року; неодноразові клопотання про ознайомлення з матеріалами справи; письмові пояснення від 23 липня 2021 року із залученням доказів; заява про компенсацію судових витрат. Крім того, представником заявника було здійснено 4 виїзди до суду для прийняття участі у судових засіданнях по справі, не враховуючи окремих виїздів для ознайомлення з матеріалами справи. В рамках вказаної справи представником заявника також проводився аналіз судової практики, проводились зустрічі з ОСОБА_2 для визначення стратегії і тактики захисту її інтересів. Також було подано значну кількість адвокатських запитів до органів поліції і служби у справах дітей та сім`ї.

Таким чином, кількість витраченого часу на супроводження справи склала близько 45 годин.

Враховуючи викладене, вважають, що у зв`язку із задоволенням заяви про скасування судового наказу та обсягом виконаних робіт мають бути стягнуті з ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 22 356,48 грн.

02 серпня 2021 року до суду надійшли заперечення ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на заяву ОСОБА_2 про компенсацію вартості правової допомоги, в яких просив відмовити в задоволенні вказаної заяви, з огляду на її необґрунтованість. Зокрема, зазначає, що ані ОСОБА_2 , ані її представник всупереч вимогам частини восьмої статті 141 ЦПК України не подали до закінчення судових дебатів докази витрат у зв`язку з розглядом справи, та не зробили відповідну заяву про намір подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Крім того, докази сплати зазначеної суми (виписки з рахунку), не оформлені у встановленому законом порядку, не містять жодних реквізитів установ чи організації, яка їх видала, та не містять необхідних реквізитів документу, тому даний доказ є недопустимим, тобто ОСОБА_2 не надано суду належних доказів сплати витрат на правову допомогу. Водночас, представником ОСОБА_2 не подано детального опису робіт, що на думку ОСОБА_6 позбавляє можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, та відповідно є окремою підставою для відмови в задоволенні заяви про компенсацію вартості правової допомоги у справі.

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог частини четвертої статті 270 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Вивчивши зміст поданої до суду заяви, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила чи має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, ОСОБА_2 , у своїй заяві про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами зазначила, що нею будуть подані докази про понесення судових витрат в розмірі до 20 тис. грн, та у встановлений законодавством 5-денний строк звернулася до суду з заявою про компенсацію судових витрат, до якої додала відповідні докази.

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною заявника надано суду письмові докази.

Судом встановлено, що 23 грудня 2020 року між Адвокатським Бюро «Сергія Андрощука» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 0003/44/4-23/12/2020, відповідно до пункту 1.1. якого, з урахуванням Додаткової угоди № 2 від 01 березня 2021 року, бюро зобов`язується надати клієнтові правову (правничу) допомогу в частині захисту інтересів клієнта у справі № 760/2720/21, яка перебуває в провадженні Солом`янського районного суду міста Києва, справи стосовно питання про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на дітей та встановлення їх місця проживання.

Згідно з пунктом 4.1.1. Додаткової угоди № 2 від 01 березня 2021 року до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0003/44/4-23/12/2020 за надання правової допомоги по супроводженню кожної окремо справи по абзацу 3 пункту 1.1. договору за кожну окрему судову інстанцію клієнт сплатить бюро винагороду у розмірі еквівалентну 800 доларів США.

Відповідно до копій квитанцій від 19 квітня 2021 року, 02 березня 2021 року, 22 березня 2021, які додані до заяви, АБ «С. Андрощука» отримало в сумі 22 356,48 грн у якості передоплати по абзацу 3 пункту 1.1. договору № 0003/44/4-23/12/2020 від 23 грудня 2020 року.

Згідно з частинами четверотою-шостою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_3 подано заперечення проти задоволення такої заяви, в яких зазначено, що через неподання розрахунку (детального опису робіт) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги), позбавлено іншу сторону можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За пунктом 9 частини першої статті 1 цього закону представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частина перша статті 1 Закону).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії»(Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі № 910/12876/19.

Вбачається, що ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , просить стягнути з ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу при розгляді заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Представником ОСОБА_2 було подано до суду заяву про скасування судового наказу від 12 лютого 2021 року; заяву про забезпечення заяви; заява про відкладення розгляду заяви про забезпечення до порушення виконавчого провадження; клопотання про перерву в судовому засіданні 08 квітня 2021 року; заяву про долучення доказів від 25 травня 2021 року; заперечення на заперечення від 25 травня 2021 року із залученням доказів; заперечення на заперечення від 07 червня 2021 року із залученням доказів; заяву про долучення доказів від 08 липня 2021 року. Крім того, представник заявника приймав участь у судових засіданнях: 01 червня 2021 року, 18 червня 2021 року, 09 липня 2021 року та 26 липня 2021 року.

Відповідно до пункту 4.1.1. Додаткової угоди № 2 від 01 березня 2021 року до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0003/44/4-23/12/2020 вартість правової допомоги становить еквівалент 800 доларів США. Станом на 01 березня 2021 року вартість правової допомоги визначена у розмірі 22 356,48 грн.

В той же час матеріали справи не містять детального опису робіт, виконаних адвокатом, та відповідно здійснених ним витрат необхідних для надання правничої допомоги.

Як вказала колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07 листопада 2019 року по справі № 905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року в справі № 922/2685/19.

Суд враховує той факт, що спірні правовідносини між сторонами у справі виникли на стадії перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами.

Таким чином, зазначений спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають на стадії перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Крім того, спірні правовідносини регулюється нормами ЦПК України. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Враховуючи викладене, суд, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, вважає, що заявлена представником та заявником сума є надмірною та неспівмірною із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, який підлягає відшкодуванню за рахунок ОСОБА_3 , з урахуванням заперечень останнього, підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 5 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 142, 258-261, 270, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , понесені судові витрати витрати в розмірі 5 000 грн.

У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу подається учасниками справи безпосередньо (частина перша статті 355 ЦПК України) або через суд першої інстанції (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л. М. Ішуніна