П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року

м. Рівне

Справа № 565/1663/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/828/21

Головуючий у Кузнецовському міському суді

Рівненської області: суддя Горегляд О.І.

Рішення суду першої інстанції проголошено

(вступна і резолютивна частини):

о 14 год. 21 хв. 26.03.2018 у м. Вараш

Рівненської області

Повний текст рішення складено: 04.04.2018

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач1: Вараська міська рада Рівненської області;

відповідач2: ОСОБА_2 ;

за участі: ОСОБА_2 та представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 березня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вараської міської ради Рівненської області, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до Кузнецовської міської ради Рівненської області (після перейменування Вараська міська рада Рівненської області), ОСОБА_2 про визнання протиправними і скасування рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області №824 від 19 квітня 2013 року "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 "; рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області №1714 від 20 листопада 2014 року "Про надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 "; визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 01 грудня 2014 року на ім`я ОСОБА_2 на право власності на земельну ділянку у м. Кузнецовськ Рівненської області, кадастровий номер: :01:010::0111, для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0, 0023 га; визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 15 жовтня 2015 року на ім`я ОСОБА_2 на право власності на будівлю, гараж у м. Кузнецовськ Рівненської області, гаражний масив "Енергетик", гараж № НОМЕР_1 . Мотивуючи вимоги, вказувалося, що у серпні 1982 року ОСОБА_3 було надано дозвіл на будівництво гаража у другому розриві лінії №1 гаражно-будівельного кооперативу " ОСОБА_4 " (потім гаражний масив " ІНФОРМАЦІЯ_1 "). Після отримання дозволу у кооперативі було побудовано гараж, якому присвоєно № НОМЕР_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Після його смерті дружина ОСОБА_5 вступила до гаражно-будівельного кооперативу "Енергетик" замість свого чоловіка.

10 листопада 2006 року вона написала заяву про вихід з гаражного масиву " ОСОБА_4 ", після чого за її згодою ОСОБА_1 написав заяву про вступ у цей гаражний кооператив щодо гаража № НОМЕР_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла.

Позивач зазначав, що після вступу до гаражного масиву " ОСОБА_4 " та, набувши статус члена цього кооперативу, він безперервно та відкрито користується гаражем № НОМЕР_2 (який у зв`язку зі зміною нумерації зараз має № НОМЕР_1 ), вважаючи себе власником цього майна, сплачуючи усі платежі по утриманню гаража, витрати за використану електроенергію. У гаражі він зберігає свій автомобіль та господарські речі.

Рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області від 19 квітня 2013 року №824 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 " надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 23 м2 для будівництва індивідуального гаража № НОМЕР_1 , що знаходиться у гаражному масиві " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", за рахунок земель запасу міської ради (землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення).

Рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області від 20 листопада 2014 року №1714 "Про надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 " затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0, 0023 га ОСОБА_2 для будівництва індивідуального гаража за рахунок земель запасу міської ради комунальної власності, а також надано їй земельну ділянку площею 0, 0023 га (кадастровий номер: :01:010:0111) у власність для будівництва індивідуального гаража за рахунок земель запасу міської ради комунальної власності, що розміщена у АДРЕСА_1 , ділянка № НОМЕР_1 .

01 грудня 2014 року право власності відповідача2 на земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і в цей же день ОСОБА_2 отримала в реєстраційній службі Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області свідоцтво про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :01:010:0111, цільове призначення: для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0, 0023 га.

15 жовтня 2015 року Кузнецовським міським управлінням юстиції Рівненської області у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване право власності ОСОБА_2 на гараж № НОМЕР_1 у гаражному масиві "Енергетик" м. Кузнецовськ Рівненської області, і в той же день їй було видано свідоцтво про право власності на це нерухоме майно, індексний номер: 45656601.

При цьому позивач покликається, що відповідач2 членом гаражного масиву " ОСОБА_4 " не є, спірний гараж не будувала. Надана їй земельна ділянка перебуває у постійному користуванні гаражного масиву " ОСОБА_4 ", на час ухвалення міською радою оспорюваних рішень на ній уже тривалий час був розташований зазначений гараж № НОМЕР_1 .

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 березня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправними і скасовано рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області №824 від 19 квітня 2013 року "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 " і №1714 від 20 листопада 2014 року "Про надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 ".

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 01 грудня 2014 року на ім`я ОСОБА_2 на право власності на земельну ділянку у м. Кузнецовськ Рівненської області, кадастровий номер: :01:010:0111, для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0, 0023 га.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 15 жовтня 2015 року на ім`я ОСОБА_2 на право власності на будівлю, гараж у м. Кузнецовськ Рівненської області, гаражний масив "Енергетик", гараж № НОМЕР_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, покликається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до помилкового вирішення справи.

На її обґрунтування зазначалося про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд залишив без уваги обставини, встановлені рішенням від 27 червня 2008 року у справі №2-6/08, зокрема, те, що дочка ОСОБА_5 ОСОБА_6 є інвалідом першої групи, а тому відповідно до ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині. Тому висновок суду про те, що нотаріально посвідчена заява ОСОБА_6 про вихід із членства гаражного масиву від 11 жовтня 2007 року не має юридичного значення і не відповідає обставинам справи, а відтак порушує правила ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Вважає, що суд на підставі неналежних і недопустимих доказів встановив, що позивач є членом гаражного масиву " ОСОБА_4 " і набув право користування гаражем з 2006 року, зокрема, довідки незареєстрованого кооперативу (масиву) "Енергетик", копії заяви ОСОБА_5 від 10 листопада 2006 року, написаний померлою під дією знеболювальних наркотичних засобів, що встановлено рішенням суду від 27 червня 2008 року у справі №2/6-08, показань свідків та копії заяви ОСОБА_1 від 10 листопада 2006 року про вступ до гаражного масиву " ОСОБА_4 ".

Заявник звертає увагу на те, що судом попередньої інстанції знехтувано доказами, а саме закупівельним актом від 15.01.2007, квитанцією про сплату електроенергії в гаражі № НОМЕР_2 за 2006 рік, заявою ОСОБА_6 до прокуратури і міліції від 2006-2007 років, висновок відділу поліції про розгляд звернення ОСОБА_2 щодо перешкод у користуванні гаражем від 02.02.2015, відповіддю на адвокатський запит №368 від 16.12.2016 відділу реєстрації Виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області про відсутність реєстрації юридичної особи гаражно-будівельного кооперативу "Енергетик", відповіддю Володимирецької районної державної нотаріальної контори від 07 березня 2018 року.

Посилається на те, що позивачем не було надано державного акту на право постійного користування землею кооперативу (масиву) "Енергетик", а в документації наданої Кузнецовською міською радою вказано, що земля відповідача2 виділена із земель запасу, що ОСОБА_1 і не оспорювалося.

Окрім іншого, переконана, що даний спір є підсудним адміністративному судочинству.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в позові відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу іншими учасниками справи чи їх представниками не подавався, хоча про таке право їм було роз`яснено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; постанову Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2020 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника і заперечення позивача, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Згідно із ч. 5 ст. 411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Як з`ясовано судом, відповідно до паспорту на гараж ОСОБА_3 був членом гаражного кооперативу "Енергетик" та мав пай у цьому кооперативі побудований ним гараж № НОМЕР_2 , лінія 31. Зазначений кооператив розташований по АДРЕСА_1 , а спірний гараж внаслідок зміни нумерації має №165.

Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 даний пай ОСОБА_3 було передано його дружині ОСОБА_5 , яка стала членом гаражного кооперативу "Енергетик".

Рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель м. Кузнецовськ" від 24 травня 2001 року №159 затверджено матеріали земельно-кадастрової інвентаризації земель м. Кузнецовськ та встановлено кількість землекористувачів та їх площі в межах міста, зокрема, пунктом 20 розділу 1 додатку визначено, що в постійному користуванні гаражного кооперативу "Енергетик" знаходяться землі площею 4, 54 га, в т.ч. під гаражами 1, 8 га, під проїздами 2, 74 га.

Рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області "Про порядок реєстрації гаражів кооперативу "Енергетик" від 19 серпня 2004 року №338 дозволено власникам гаражів гаражного кооперативу "Енергетик" реєструвати нерухомість та право на неї в індивідуальному порядку, а Комунальному підприємству "Кузнецовське міське бюро технічної інвентаризації" здійснити державну реєстрацію гаражів після надання їх власниками договору оренди на земельну ділянку для гаражного будівництва.

Рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області від 15 вересня 2005 року №473 внесено до рішення Кузнецовської міської ради від 24 травня 2001 року №159 "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель м. Кузнецовськ" такі зміни: в пункті 21 розділу 1 додатку до рішення міської ради по тексту слово "кооператив" замінити на слово "масив" та внесено до рішення Кузнецовської міської ради від 19 серпня 2004 року №338 "Про порядок реєстрації гаражів кооперативу "Енергетик" такі зміни: у назві та тексті рішення слова "кооператив" у всіх відмінках замінено на слово "масив" у відповідних відмінках.

10 листопада 2006 року ОСОБА_5 на підставі її особистої заяви виведена з членів гаражного масиву " ОСОБА_4 ", а позивач з її згоди уведений замість неї у члени гаражного масиву " ОСОБА_4 ".

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла.

Будь-яких даних щодо прийняття після її смерті спадщини спадкоємцями матеріали справи не містять, а сторонами надані не були.

Рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області від 19 квітня 2013 року "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 " надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 23 м2 для будівництва індивідуального гаража № НОМЕР_1 у гаражному масиві " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за рахунок земель запасу міської ради (землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення).

13 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до Кузнецовського міського голови Рівненської області із заявою, де просила відповідно до ст. 118 ЗК України затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаража площею 0, 0023 га, яка розташована у м. Кузнецовськ Рівненської області, території Кузнецовської міської ради та надати їй у власність (користування), кадастровий номер земельної ділянки: :01:010:0111.

Рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області від 20 листопада 2014 року №1714 "Про надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 " затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0, 0023 га ОСОБА_2 для будівництва індивідуального гаража за рахунок земель запасу міської ради комунальної власності, а також надано ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0, 0023 га (кадастровий номер: :01:010:0111) у власність для будівництва індивідуального гаража за рахунок земель запасу міської ради комунальної власності, що розміщена у АДРЕСА_1 , гаражний масив " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", ділянка № НОМЕР_1 .

01 грудня 2014 року право власності відповідача2 на зазначену земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і в цей же день ОСОБА_2 отримала в реєстраційній службі Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області свідоцтво про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :01:010:0111, цільове призначення: для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0, 0023 га.

15 жовтня 2015 року Кузнецовським міським управлінням юстиції Рівненської області за заявою ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності останньої на гараж № НОМЕР_1 у гаражному масиві "Енергетик" м. Кузнецовська Рівненської області і в той же день їй було видано свідоцтво про право власності на дане нерухоме майно, індексний номер: 45656601.

Вважаючи, що його права на гараж і земельну ділянку під ним порушуються відповідачами, у грудні 2015 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до Кузнецовської міської ради (після перейменування Вараська міська рада) Рівненської області та ОСОБА_2 про визнання протиправними і скасування рішень органу місцевого самоврядування та визнання недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно.

Повно і правильно з`ясувавши матеріали справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування підлягають норми матеріального права, на чому наполягав позивач, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

Норми статті 328 ЦК України вказує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст.ст. 12, 40, 116, 118, 121, 125, 126, 152, 158 ЗК України в редакції, що діяла на час виникнення спору, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад. Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва індивідуальних гаражів в розмірі не більше 0, 01 га. Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом, способів захисту. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Виключно судом вирішуються спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позову чи про відмову у їх задоволенні.

Як встановлено, 10 листопада 2006 року на підставі особистої заяви ОСОБА_1 уведений у члени гаражного масиву "Енергетик".

Порядок набуття особою, яка є членом гаражно-будівельного (гаражного) кооперативу, права на майно такого кооперативу регулюється нормами Закону України "Про кооперацію" та Статутом гаражно-будівельного (гаражного) кооперативу.

Статтею 191 Закону України "Про кооперацію" передбачено, що член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішенням правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу (ст. 11 Закону України "Про кооперацію").

Отже, 10 листопада 2006 року ОСОБА_5 на підставі її особистої заяви виведена із членів гаражного масиву " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", а ОСОБА_1 за її згоди введений у члени цього масиву (кооперативу). Тому набувши статус члена гаражного масиву (кооперативу) "Енергетик" м. Кузнецовськ Рівненської області, позивач набув і певні права та обов`язки щодо гаража № НОМЕР_1 у зазначеному кооперативі та земельною ділянкою під ним.

Питання набуття, зберігання та об`єму таких прав і обов`язків закріплені у Статуті гаражного масиву (кооперативу) "Енергетик", адже відповідно до положень ст. 8 Закону України "Про кооперацію" саме вказаним правовим документом регулюється його діяльність, зокрема, питання з приводу умов і порядку вступу до кооперативу чи виходу або виключення з нього, прав і обов`язків членів та асоційованих членів кооперативу тощо.

При цьому відповідно до рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель м. Кузнецовськ" від 24 травня 2001 року №159 в постійному користуванні гаражного кооперативу "Енергетик" знаходяться землі площею 4, 54 га, в т.ч. під гаражами 1, 8 га, під проїздами 2, 74 га. Отже, на час набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку у АДРЕСА_1 , гаражний масив " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", ділянка № НОМЕР_1 , спірна земельна ділянка на законних підставах перебувала у користуванні гаражного масиву " ОСОБА_4 ".

Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Між тим, колегією суддів встановлено, що право власності гаражного масиву " ІНФОРМАЦІЯ_1 " на земельну ділянку, що розміщена у АДРЕСА_2 (раніше АДРЕСА_1 , гаражний масив " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", ділянка № НОМЕР_1 , не припинялося, а рішення правління цього кооперативу (гаражного масиву) свідчить про набуття ОСОБА_1 статусу його члена.

Дані обставини учасниками справи не оспорювалися, а матеріали справи доказів про інше не містять.

При цьому на виконання постанови Верховного Суду від 14 квітня 2021 року апеляційним судом 31 серпня 2021 року витребовувалися матеріали у гаражного масиву (кооперативу) "Енергетик", а саме копії Статуту та рішення правління кооперативу чи його голови (з наступним схваленням загальними зборами) про набуття сторонами статусу членів/асоційованих членів, тобто колегією суддів вказівок суду касаційної інстанції додержано. Однак будь-яких доказів з цього приводу гаражний масив (кооператив) " ОСОБА_4 " не надав.

Разом з тим матеріали справи не містять, а учасниками справи не було надано, жодних засобів доказування про те, що ОСОБА_2 була членом/асоційованим членом гаражного масиву "Енергетик", будувала спірний гараж чи мала інші правовідносини безпосередньо з кооперативом.

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або при виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_1 на законних підставах набув майнові права на гараж № НОМЕР_1 гаражного масиву (кооперативу) "Енергетик" і на земельну ділянку під ним, тому його суб`єктивні цивільні права очевидно порушуються оспорюваними рішеннями органу міського самоврядування та свідоцтвами про право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування прав дочки ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , яка є інвалідом першої групи, і відповідно до ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері, а також про хибність висновку суду щодо юридичної нікчемності її нотаріально посвідченої заяви про вихід із членства гаражного масиву від 11 жовтня 2007 року, то з ними погодитися не можна. Так, будь-яких доказів про те, що ОСОБА_6 уповноважувала заявника на представництво її інтересів у спірних правовідносинах, матеріали справи не містять, а вона сама не є учасником судового процесу і окремої апеляційної скарги не подавала.

Не можна погодитися із аргументами заявника про неналежність та недопустимість доказів, на підставі яких суд встановив, що позивач є членом гаражного масиву " ОСОБА_4 " і набув право користування гаражем з 2006 року, оскільки спростовуються перевіреними і оціненими засобами доказування у справі, в т.ч. і судом апеляційної інстанції.

Спростовуються правильністю висновків суду попередньої інстанції й твердження автора апеляційної скарги про нехтування доказами (закупівельним актом від 15.01.2007, квитанцією про сплату електроенергії в гаражі № НОМЕР_2 за 2006 рік, заявою ОСОБА_6 до прокуратури і міліції від 2006-2007 років, висновок відділу поліції про розгляд звернення ОСОБА_2 щодо перешкод у користуванні гаражем від 02.02.2015, листом-відповіддю на адвокатський запит №368 від 16.12.2016 відділу реєстрації Виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області про відсутність реєстрації юридичної особи гаражно-будівельного кооперативу "Енергетик", листом-відповіддю Володимирецької районної державної нотаріальної контори від 07 березня 2018 року).

Неспроможними з правової точки зору є покликання заявника на недодержання судом норм процесуального права. Так, згідно з абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Проте будь-яких доказів про існування таких процесуально-правових дефектів відповідачем2 надано не було, матеріали справи не містять, а судом не було здобуто.

Не встановлено апеляційним судом підстав для застосування норми ч. 3 ст. 376 ЦПК України, де наведено повний і вичерпний перелік обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення.

Відсутні також законні підстави й для згоди апеляційного суду з доводами апеляційної скарги про помилковий розгляд справи в цивільному судочинстві, тоді як правильною юрисдикцією є адміністративна.

Решта аргументів заявника теж не ґрунтуються на обставинах справи і тому колегією суддів відхиляються.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

У справі "Рябих проти Росії" (заява №52854/99, рішення від 24 липня 2003 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст. 6 § І Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення мають використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст. ст. 368, 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 березня 2018 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: .19.10.2021

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: Н.М.Ковальчук

С.С.Шимків