ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-др/753/60/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Лужецької О.Р.,

при секретарі Григораш Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника відповідача - Гарницького Павла Петровича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача Гарницький П.П. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на правову допомогу, які відповідач поніс у зв`язку із розглядом цивільної справи. Розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача становить 30000,00 грн.

В судове засідання представник заявника не з`явився, повідомлений належним чином.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечували, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва №753/18406/16 від 26.05.2021 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві держаної адміністрації про позбавлення батьківських прав, відмовлено.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Так, рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати первісні вимоги, а також усі уточнення (доповнення або зміни) до них, які заявлялися в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України.

Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.

Згідно з ст.30 Закону України «Про адвокатуру» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

08.02.2017 року між адвокатом Гарницьким П.П. та ОСОБА_3 був укладений Договір про надання правової допомоги.

Відповідно до п.4.1. Договору правова допомога клієнту у відповідності до цієї угоди надається безкоштовно.

26.03.2021 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 3 до Договору про надання правової допомоги, відповідно до п.4.1. якої правова допомога клієнту становить 30000 грн.

Згідно попереднього розрахунку витраченого часу адвокатом Гарницьким П.П. витрачено при наданні правової допомоги було витрачено 15 годин, зокрема на опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини; формування правової позиції; консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів та їх отримання для справи; підготовка процесуальних документів по справі, участь у судових засіданнях.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 17 від 26.03.2021 відповідач поніс витрати на правову допомогу відповідно до Додаткової угоди № 3 на загальну суму 30000грн.

У судовому засіданні позивач та його представник просили відмовити у стягненні витрат на правову допомогу на користь відповідача, оскільки вважали, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката не співмірний зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а квитанція до прибуткового касового ордеру № 17 від 26.03.2021 викликає сумніви у її достовірності.

З матеріалів справи вбачається, що в судові засідання, призначені на 29.03.2021, 22.04.2021, 26.05.2021 представник відповідача Гарницький П.П. не з`являвся, направляв на адресу суду заяву з проханням слухати справу без його участі; жодних нових доказів до матеріалів справи не додавав.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із складності справи, тривалості її розгляду, обсягу наданим адвокатом послуг суд приходить до висновку, що відповідачем документально не підтверджено та належним чином не доведено факт надання йому професійної правничої допомоги адвокатом з 26.03.2021 року, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 141 , 270 , 430 ЦПК України , суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в ухваленні додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м.Києва.

Суддя О.Р.Лужецька