Справа № 186/969/21
Провадження номер № 2/0186/391/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Демиденко С.М.

секретар: Фадєєва Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі судового наказу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04.02.2021 року (справа №186/152/21) з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього доньки ОСОБА_3 у розмірі ј частини всіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

На сьогодні, склалася ситуація, коли позивач не в змозі платити визначений судом розмір аліментів, а саме ј частину всіх доходів. Оскільки він не працює на шахті з 08.10.2018 року, офіційного працевлаштування та постійних доходів не має, в центрі зайнятості як безробітний не зареєстрований, державною виконавчою службою з нього стягують аліменти на дитину у розмірі ј частини виходячи з розміру заробітної плати за попереднім місцем роботи. Така сума є непосильною. Тому на сьогодні виникла заборгованість по сплаті аліментів за судовим наказом і він не можу ні її погасити, ні сплачувати вчасно аліменти.

Вважає, що зміна матеріального стану, яке пов`язане зі звільненням з шахти, відсутністю постійного доходу, погіршення матеріального стану в цілому є саме тими випадками, на підставі яких відбувається зміна (зменшення) розміру аліментів та способу стягнення з частки від доходу до твердої грошової суми у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Позивач просить суд змінити розмір аліментів, який було встановлено судовим наказом Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04.02.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити. Також позивач зазначив, що працевлаштуватися він не має можливості за станом здоров`я, а саме травми хребта.

Відповідач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає, просить в їх задоволенні відмовити та врахувати наданий нею відзив на позовну заяву.

Згідно відзиву наданого відповідачем, вона просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки позивачем не надано жодного належного доказу, яким обґрунтовується погіршення його майнового стану після винесення судом судового наказу про стягнення аліментів від 04.02.2021 року. Окрім того позивач є працездатним, інших утриманців не має та його сімейний стан не змінився.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до судового наказу виданого 04 лютого 2021 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області в справі №186/152/21 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Донецька, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Межова, Межівського району, Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 01 лютого 2021 року, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_3 виданої на ім`я ОСОБА_1 12 червня 2015 року вбачається, що 18 жовтня 2018 року він був звільнений за згодою сторін з посади гірника очисного забою 4-го розряду ТОВ «Шахтопроходчиське управління гірник»

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки він з 08.10.2018 року перестав працювати на шахті, на обліку як безробітний не знаходиться, офіційно не працевлаштований.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд приходить до висновку про те, що зміна матеріального стану позивача, а саме звільнення з шахти, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Окрім цього позивач був звільнений 08.10.2018 року, а судовий наказ винесено 04.02.2021 року, тобто вже після його звільнення. Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану. Суд звертає увагу на те, що відповідно до судового наказу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04.02.2021 року (справа №186/152/21), розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.

Також позивачем зазначено що він за своїм станом здоров`я не може працевлаштуватися, однак суду не надано жодних доказів які б підвереджували погіршення його стану здоров`я.

Ураховуючи, що позивач є працездатною особою, погіршення стану здоров`я не доведено належними та допустимими доказами, він повинен виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню дитини, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 81, 209, 263-265 ЦПК України, ст.ст.141,150,180,181, 192 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: С.М. Демиденко