"22" жовтня 2021 р.
Справа № 642/4339/21
Провадження № 2/642/1756/210
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді - Шрамко Л.Л.
з участю секретаря - Мананкової І.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання відповідача особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх вимог позивачка послалась на те, що вона є власником вказаної квартири. Відповідач є її знайомим, який раніше мешкав в Луганській області. У 2014 році вона за проханням відповідача зареєструвала останнього в своїй квартирі. На житлову площу він так і не поселився, ніяких його речей в квартирі ніколи не було. Фактично в квартирі він не проживав, особистих його речей в квартирі немає, ніякої участі у витратах по сплаті комунальних послуг не приймав.
Ухвалою суду від 12 липня 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження.
В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на викладені в позовній заяві обставини.
Відповідач повідомлений про розгляд справи за останнім місцем реєстрації, а також шляхом оголошення на веб-сайті суду, в судове засідання не з`явилась.
Відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний судовий розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1858139 від 04.03.2021 та копії договору купівлі-продажу квартири, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 4 березня 2014 року.
З довідки про зареєстрованих осіб від 26.03.2021 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , та з 7 вересня 2016 року ОСОБА_2 .
З акту від 2 липня 2021 року, складеного мешканцями квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно вбачається, що ОСОБА_2 не проживав та не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , його особисті речі в квартирі відсутні. Місце його проживання невідомо.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердила, що ОСОБА_2 був зареєстрований, однак ніколи не проживав квартирі АДРЕСА_4 , де проживала лише позивачка з трьома дітьми. Речей його в квартирі не має.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні та згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У ч. 1 ст.383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Як зазначено у ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ї.
Суд, захищаючи права власності громадян у такому випадку, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Наведеними належними, достовірними та допустимими доказами судом встановлено, що відповідач з 2014 року за вказаною адресою не проживає, не несе витрати по утриманню будинку.
Права власності на вказану квартиру він не має.
Реєстрація відповідача перешкоджає позивачці у здійсненні права власника у повному обсязі.
Враховуючи наведене, наявні підстави для визнання відповідача особою, яка втратила користування житловим приміщенням за вказаною адресою.
Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 89, 259, 265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Дане заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідачки яка може бути подана до Ленінського районного суду м.Харкова протягом 30 днів з дня оголошення рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складений 22 жовтня 2021 року.

Суддя- Л.Л. Шрамко