Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2/641/97/2021 Справа № 641/8023/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Колодяжної І.М.

за участю секретаря судового засідання Воробйової А.І.

справа №641/8023/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Управління поліції охорони в Харківській області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом , в якому просить стягнути з відповідачів заборгованості у розмірі 23943,48 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 08.06.2017 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 та Вінницьким професійним училищем Департаменту поліції охорони укладено договір від 08.06.2017 №532 про навчання поліцейського за кошти поліції охорони. Відповідно до умов п. 1.1.-2.1. договору , позивач зобов`язався оплатити у повному обсязі вищому професійному училищу Департаменту ДСО при МВС України вартість навчання відповідача за спеціальністю охоронник, а також призначити відповідача на посаду, забезпечити речовим майном, грошовим утриманням відповідно до присвоєного спеціального звання та займаної посади працівника міліції охорони, а відповідач зобов`язався пройти у повному обсязі навчання у Вінницькому вищому професіональному училищі Департаменту ДСО при МВС України, при закінченні навчання прибути на роботу до Управління поліції охорони в Харківській області та відпрацювати на призначеній посаді не менше трьох років. На навчання відповідача ОСОБА_1 витрачено 23943,48 грн. Відповідно до умов договору відповідач пройшов навчання у Вінницькому вищому професіональному училищі Департаменту ДСО при МВС України та отримав довідку про закінчення первинної професійної підготовки від 27.09.2017 №401. Наказом УДСО при Управлінні МВС України в Харківській області №380 о/с від 23.05.2017 року відповідача з 23 травня 2017 року прийнято на посаду молодшого інспектора взводу №1 роти охорони вантажів та автомобільних об,єктів батальйону з фізичної безпеки УПО Харківської області . Наказом позивача від 27.06.2018 року №9п ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення службової дисципліни , яке виразилось у відкритому ігноруванні вимог норм етичної поведінки працівників поліції. Наказом Управління поліції охорони в Харківській області № 443 о/с від 27.06.2018 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в органах національної поліції з 27.06.2018 на підставі норм п. 6 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію». Таким чином, час фактичного проходження служби склав 2 роки 7 місяців 19 днів, що є порушенням ОСОБА_1 п. 4.4 договору . П. 4.5. договору передбачений обов,язок ОСОБА_1 відшкодувати позивачу всі витрати , пов,язані з утриманням його у навчальному закладі у випадку дострокового звільнення відповідача з служби (раніше трьох років). Таким чином відповідач ОСОБА_3 повинен сплатити позивачу витрати у розмірі 23943,48 грн. 23.05.2017 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки №41, відповідно до якого останній зобов,язався у повному обсязі відповідати перед позивачем за виконання ОСОБА_1 зобов,язань , а також відповідно до п. 2.1. договору позивач має право пред,являти вимоги ОСОБА_2 про оплату ним у повному обсязі боргових зобов,язань ОСОБА_1 по договору.

До суду від представника позивача надійшла заява про закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України посилаючись на те, що дані позовні вимоги повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача в судове засідання не з,явився, до суду надав заяву, про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з,явилися.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами ч. 1ст.18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

За загальним правилом, передбаченим ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини четвертої статті 5КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно пункту 17 частини 1 статті 3 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Публічно-правовий спір спір ,у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Судом встановлено, що 08.06.2017 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 та Вінницьким професійним училищем Департаменту поліції охорони укладено договір від 08.06.2017 №532 про навчання поліцейського за кошти поліції охорони..

Предметом договору є за заявою підрозділу проходження Поліцейським первинної професійної підготовки за професією 5169 «Охоронник» , кваліфікацією 3-го розряду .

Відповідно до договору на навчання №532 строк навчання складав з 30.05.2017 року по 27.09.2017 року .Строк протягом якого повинно відбутися направлення на навчання може бути змінено за згодою сторін без внесення змін про це до тексту договору . Вартість навчання на мент підписання договору складала 23 943 грн.

Наказом УПО при Управлінні МВС України в Харківській області №380 о/с від 23.05.2017 року відповідача з 23 травня 2017 року прийнято на посаду молодшого інспектора взводу №1 роти охорони вантажів та автомобільних об,єктів батальйону з фізичної безпеки УПО Харківської області.

Наказом від 27.06.2018 року №9 п ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення службової дисципліни , яке виразилось у відкритому ігноруванні вимог норм етичної поведінки працівників поліції.

Наказом Управління поліції охорони в Харківській області № 443 о/с від 27.06.2018 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в органах національної поліції з 27.06.2018 на підставі норм п. 6 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію».

Згідно розрахунку у ОСОБА_1 перед Управлінням поліції охорони в Харківській області на навчання у Вінницькому ВПУ ДПО по договору від 08.06.2017 року №532 за період з червня по вересень 2018 року наявна заборгованість у розмірі 23943,48 грн.

За змістом статті 9 Закону України «Про міліцію», чинного на час укладення договору про підготовку фахівця у вищому начальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, на курсантів, слухачів, ад`юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, поширюються права і обов`язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону України «Про міліцію» працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про міліцію» підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З наведених норм вбачається, що навчаючись у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ, особа відноситься до публічної служби.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 та у постанові від 13 березня 2019 року у справі 723/18/17 Верховний Суд відступив від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року в справі № 461/5577/15-ц, 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15, та зазначивши, що спори пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладені обставини суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а тому провадження у справі за позовом Управління поліції охорони в Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення суми підлягає закриттю .

На підставі наведеного, керуючись ст. п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом Управління поліції охорони в Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення суми - закрити.

Повідомити, Управління поліції охорони в Харківській області що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Суддя -І. М. Колодяжна