ПОСТАНОВА

іменем України

12 жовтня 2021 року м. Кропивницький

справа № 401/1251/20

провадження № 22-ц/4809/1471/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Єгорової С.М.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Закрите акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

третя особа - Світловодський відділ поліції Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 червня 2021 року у складі судді Гармаш Т.І.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Закритого акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі по тексту - ЗАТ «Акцент-Банк»), третя особа Світловодський відділ поліції Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області, про захист прав споживача.

В обґрунтування позову посилався на те, що 22 вересня 2014 року ним була підписана заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, предметом якого був автомобіль марки «Богдан 211040-812-4» 2014 року випуску вартістю 103900 грн, яку він повинен був сплатити упродовж 60 місяців. Згідно з актом приймання-передачі він отримав вказаний автомобіль та став користуватись ним у власних потребах. Зазначав, що за період з 24 вересня 2014 року по 20 серпня 2018 року ним було сплачено відповідачу 77082,66 грн. У березні 2019 року під час керування автомобілем працівники поліції вилучили у нього автомобіль з причини перебування його у розшуку. На думку позивача, відповідач не надав йому інформацію про правовий статус проданого йому з розстроченням транспортного засобу, що перебував у розшуку та був вилучений у нього працівниками поліції. Вважає, що йому продали неякісний, з точки зору законності товар, приховавши правдиву інформацію про перебування його у розшуку. Посилався на те, що його права як споживача порушені, оскільки він позбувся не тільки автомобіля, а й внесених за нього коштів. Вказав, що його порушене право може бути відновлене шляхом повернення відповідачем суми коштів, яку він сплатив за автомобіль, а також відшкодування втрат, пов`язаних з інфляцією, та трьох відсотків річних. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач передав йому автомобіль, який був у розшуку, він зазнав моральних та душевних страждань. Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача на його користь внесену ним основну суму грошових коштів за заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу від 22 серпня 2014 року №АВООА+28532612 у сумі 73475 грн 69 коп, втрат, пов`язаних з інфляцією, у сумі 69300 грн 24 коп, трьох відсотків річних у сумі 10972 грн 68 коп та у рахунок відшкодування моральної шкоди 153500 грн.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 червня 2021 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення його позову у повному обсязі.

Представник ЗАТ «Акцент-Банк»направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 червня 2021 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник - адвокат Татарчук О.В. підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Відповідач свого представника у судове засідання апеляційного суду не направив. У відзиві зазначив клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача (а.с.170-171).

Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності представника відповідача та третьої особи на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що між позивачем (лізингоодержувачем) та відповідачем (лізингодавцем) 22 вересня 2014 року підписано заяву №АВООА+28532612 про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу відповідно до статті 634 ЦК України. Сторонами визнано, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає договір фінансового лізингу (далі - «Договір»), з моменту підписання якої сторони набувають прав та обов`язків, визначених договором та несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання). Відповідно до вказаної заяви сторони домовились про передання ЗАТ «Акцент-Банк» позивачу ОСОБА_1 у платне володіння та користування предмет лізингу, який є власністю відповідача/лізингодавця до переходу права власності на предмет лізингу до позивача/лізингоодержувача (а.с.5).

Відповідно до специфікації та акту приймання-передачі (Додатку до договору фінансового лізингу від 22 вересня 2014 року №АВООА+28532612) предметом договору є транспортний засіб - автомобіль «Богдан 211040-812-4», 2014 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , тип ТЗ - седан/лифтбек, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 103900, 00 грн, який ОСОБА_1 прийняв у відповідній комплектації та з документами, які зазначені у специфікації та акті приймання-передачі ( а.с.6).

У додатку №2 до договору фінансового лізингу №АВООА+28532612 від 22 вересня 2014 року сторони погодили графік внесення лізингових платежів, його складові та загальну суму платежу, який складав 2350 грн. Згідно вказаного графіку позивач мав здійснити останній платіж у сумі 2350 грн 19 серпня 2019 року (а.с.115)

Як свідчить виписка по рахунку за період з 24 вересня 20214 року по 28 січня 2020 року позивач здійснював платежі на погашення суми лізингу, останній з яких був здійснений 21 липня 2016 року, після чого кредит вважався простроченим (а.с.7-9).

Як убачається з відповіді начальника Світловодського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області від 30 жовтня 2019 року №7911/111-19 автомобіль Богдан 211040, д.н. НОМЕР_2 , який зареєстровано на ПАТ «Акцент-Банк», на момент зупинки ТЗ перебував у розшуку Чечелівським ВП Дніпровського відділу ГУНП в Дніпропетровській області з 18 жовтня 2018 року у зв`язку із незаконним заволодінням. В подальшому автомобіль було передано до Чечелівського ВП Дніпровського відділу ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.11).

Згідно листа першого заступника голови правління АТ «Акцент-Банк» від 28 травня 2020 року № 20.1.0.0.0/7-20200525/387 з липня 2016 року ОСОБА_1 повністю припинив вносити лізингові платежі. У зв`язку із несплатою автомобіль було оголошено у розшук, а потім вилучено працівниками поліції. З загальної суми лізингу наданої банком в розмірі 82481,81 грн клієнт погасив 18701,76 грн (а.с.16).

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2020 року було призначено у справі судову-економічну експертизу, на вирішення якої поставлено такі питання:

1. Яка загальна сума грошових коштів, внесених ОСОБА_1 Закритому акціонерному товариству «Акцент-Банк» (надалі: Банк), згідно наданої Відповідачем виписки по рахунку НОМЕР_3 за період з 24 вересня 2014 року по 28 січня 2020 року?

2. Яка сума грошових коштів зарахована ОСОБА_1 , як оплата вартості автомобіля і яка сума залишку коштів, який він зобов`язаний був внести Банку для повного розрахунку за автомобіль ?

3. Чи були на момент оголошення Банком з 18 жовтня 2018 року автомобіля в розшук внесені ОСОБА_1 зазначені кошти в межах 60-ти місячного строку, визначеного йому для сплати повної суми вартості автомобіля згідно підписаної ним Заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу від 22 вересня 2014 року №АВООА+28532612?

4. Який розмір індексу інфляції грошових коштів, зарахованих ОСОБА_1 , як оплату за автомобіль, станом на час проведення експертизи ?

5. Який розмір трьох процентів річних від цієї зарахованої ОСОБА_1 суми оплати за автомобіль станом на час проведення експертизи?

Відповідно до висновку судової економічної експертизи від 30 грудня 2020 року №10 (а.с.71-77)

- загальна сума грошових коштів, внесених ОСОБА_1 ЗАТ «Акцент-Банк» згідно наданої Відповідачем виписки по рахунку НОМЕР_3 за період з 24 вересня 2014 року по 28 січня 2020 року, становить 73475,69 грн;

- сума грошових коштів зарахована ОСОБА_1 , як оплата вартості автомобіля: сплачений аванс 24015,69 грн, суми, зараховані згідно виписки банку як погашення заборгованості за кредитним договором 18701,76 грн. З урахуванням первісної вартості автомобіля 103900 грн, непогашена вартість автомобіля становить 61182,55 грн;

- на момент оголошення Банком з 18 жовтня 2018 року автомобіля в розшук 60- місячний строк, визначений йому для сплати повної суми вартості автомобіля згідно підписаної ним заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу від 22 вересня 2014 року №АВООА+28532612 не сплинув. Станом на 18.10.2018 року загальна сума внесених коштів склала 73475,69 грн;

- сума втрат внаслідок інфляції грошових коштів, зарахованих ОСОБА_1 , як оплату за автомобіль, станом на 30 грудня 2020 року становить 52165,24 грн;

- розмір трьох процентів річних від зарахованої ОСОБА_1 суми оплати за автомобіль станом на дату підписання висновку становить 7519,0 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач не надав до суду належних та допустимих доказів порушень умов договору відповідачем, а тому позовні вимоги є недоведеними.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 («Лізинг») Глави 58 («Найм (оренда»)) ЦК України та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 628 ЦК України до відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору. На правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання позивачем, як лізингодавцем, лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність відповідачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до положень статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Такі правові висновки висловлені Верховним Судом України у постановах від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1551цс16 та від 22 листопада 2017 року у справі № 6-428цс17.

Апеляційним судом встановлено, що в даній справі договір фінансового лізингу в письмовій формі між сторонами не укладався, нотаріально не посвідчувався.

Згідно з чч.1 та 2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Отже, оспорюваний договір від 22 серпня 2014 року №АВООА+28532612, підписаний сторонами, є в цілому нікчемним, тобто розглядається з точки зору права як такий, що юридично не створив будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю. Нікчемний договір є недійсним разом з усіма його умовами та не створює для сторін зобов`язань, що в ньому закріплені.

Відповідно до цієї норми визнання недійсним нікчемного договору закон не передбачає. Хоча суд першої інстанції послався на вказану норму закону, однак зазначив, що договір слід визнати недійсним.

Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається.

Зазначений договір є юридично нікчемним в цілому в силу порушення імперативних вимог щодо його обов`язкового нотаріального посвідчення. Нікчемний договір є недійсним разом з усіма його умовами та не створює для сторін зобов`язань.

За таких обставин відсутні підстави для надання юридичної оцінки окремим пунктам договору на предмет їх несправедливості у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», як на це посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

Спірний договір є нікчемним правочином, а тому не підлягає визнанню недійсним в судовому порядку. Якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину, без визнання нікчемного правочину недійсним.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року (справа №404/4702/18-ц).

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

При застосуванні наслідків нікчемності договору фінансових послуг суд повинен повернути сторони договору в попереднє становище (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №288/383/15-ц, провадження №61-6009св18).

Щодо застосування наслідків недійсності правочину колегія суддів враховує, що позивачем автомобіль «Богдан 211040-812-4», 2014 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , тип ТЗ - седан/лифтбек, реєстраційний номер НОМЕР_2 , був повернутий відповідачу, що визнається та не заперечується сторонами.

Однак, внесені ОСОБА_1 за заявою про приєднання до Умов та Правил надання фінансових послуг кошти у розмірі 73475, 69 грн, повернуті не були.

А тому в даному випадку слід застосувати наслідки односторонньої реституції шляхом стягнення з відповідача у рахунок відшкодування коштів, внесених за заявою про приєднання до Умов та Правил надання фінансових послуг у розмірі 73475, 69 грн.

У випадку застосування односторонньої реституції інші вимоги, заявлені позивачем, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин. Зазначене відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви та апеляційної скарги, з відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати у дохід держави пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1836, 87 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 червня 2021 рокускасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Акцент-Банк» (, вул. Батумська, буд.11, м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , с. Велика Андрусівка Кіровоградської області) у рахунок відшкодування коштів, внесених за заявою про приєднання до Умов та Правил надання фінансових послуг, 73475 (сімдесят три тисячі чотириста сімдесят п`ять) грн 69 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Акцент-Банк» (, вул. Батумська, буд.11, м. Дніпро) у дохід держави судовий збір у розмірі 1836 (тисяча вісімсот тридцять шість) грн. 87 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Дуковський

C.М. Єгорова