Провадження 2/127/4654/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Мутовкіній В.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Мотилюка О.В.,

представника відповідача та третьої особи - адвоката Цвєткова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Другої вінницької державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться вищевказана цивільна справа.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Мотилюк О.В. заявив клопотання про забезпечення доказів шляхом їх витребування у відповідача, у компетентних органів Держави Ізраїль, у Арбітражного суду міста Тверія (Держава Ізраїль) шляхом направлення міжнародного доручення. Просив вказане клопотання задовольнити, оскільки позивач не в змозі їх отримати самостійно, а також зупинити провадження у справі на час направлення міжнародного доручення у Державу Ізраїль.

У судовому засіданні представник відповідача та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору заперечував щодо задоволення даного клопотання, додатково звернув увагу на те, що сторона позивача зловживає своїм процесуальним правом та затягує строки розгляду справи.

Третя особа ОСОБА_3 та представник третьої особи Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорська Л. надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Неявка третіх осіб не перешкоджає розгляду заяви про забезпечення доказів згідно із ч.3 ст.118 ЦПК України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши дане клоптання та матеріали справи, суд вважає, що клопотання представника позивача адвоката Мотилюка О.В. не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви. У разі задоволення заяви суд в ухвалі зазначає доказ, а також дії, що необхідно вчинити для його забезпечення (ч.ч.5,6 ст.118 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом

Підстави витребування доказів, вимоги до форми і змісту клопотання учасника справи про витребування доказів, а також порядок розгляду судом цього клопотання визначено статтею 84 ЦПК України.

У разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно отримати докази на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (стаття 498 ЦПК України).

Порядок передачі та виконання такого роду судових доручень врегульовано Конвенцією про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах 1970 року, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України N 2051-III від 19 жовтня 2000 року.

Доручення про отримання доказів на підставі Конвенції відповідно до статті 3 Конвенції складається судом України за формою запиту згідно з додатком 11 до Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року N 1092/54.

Разом із тим, представник позивача адвокат Мотилюк О.В. звернувся до суду не з клопотанням про витребування доказів у порядку ст. 84 ЦПК України, а з заявою про забезпечення доказів шляхом їх витребування згідно зі ст.116 ЦПК України.

Відтак, оскільки представником позивача подано заяву про витребування доказів до подання позову, то така заява підлягає вирішенню у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

При цьому поняття «витребування доказів» та «забезпечення доказів шляхом їх витребування» не є тотожними.

Зокрема, суд має забезпечити докази лише у тому разі, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (ч.1 ст.116 ЦПК України).

Інститут забезпечення доказів є спеціальним механізмом, який використовується для їх збереження та покликаний створити можливість реалізації своїх прав особами, які беруть участь у справі, щодо подання до суду необхідних доказів за наявності обставин, які свідчать, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим в майбутньому.

Так, у заяві про забезпечення доказів вказуються обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а у клопотанні про витребування доказів - відомості про неможливість отримання таких доказів особисто. Саме такі обставини відрізняють заяву про забезпечення доказів від клопотання про витребування доказів.

Крім того, ухвала про витребування доказів та ухвала про забезпечення доказів є різними за свою правовою природою та мають різний порядок оскарження, а саме ухвала щодо витребування доказів окремо від рішення суду оскарженню не підлягає, а ухвала щодо забезпечення доказів підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Отже, процесуальний закон встановлює можливість вжиття судом заходів забезпечення доказів лише за сукупності певних обставин, однією з яких є те, що із часом засіб доказування може бути втрачений або його подання згодом буде неможливим чи утрудненим.

Наявність такої обставини для застосування заходів забезпечення позову є обов`язковою, на що прямо вказує стаття 117 ЦПК України, а тому суд з урахуванням наведених заявником мотивів забезпечення доказів має пересвідчитися, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкодженні, витратити свою доказову цінність тощо).

Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України).

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Отже забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 635/7732/19 (провадження № 61-19460ск20).

При цьому, відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Розглядаючи заяву про забезпечення доказів, суд (суддя) має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкодженні, витратити свою доказову цінність тощо).

Відповідно до частини 1 статті 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, для доказування яких вони необхідні, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Позивачем та його представником не наведено жодних обставин, з якими процесуальний закон пов`язує можливість забезпечення доказів та які вказують на наявність ризику втрати цих доказів або підстав припускати, що збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ні зі змісту заяви про забезпечення доказів, ні з пояснень сторін під час її розгляду у судовому засіданні вони не вбачаються.

Крім цього, з огляду на предмет позову процесуальні дії щодо подання і витребування доказів можуть і повинні вчинятися сторонами, а за наявності в них труднощів з отриманням доказів судом, в загальному порядку, а не в порядку забезпечення доказів.

Також суд звертає увагу позивача на те, що недотримання порядку забезпечення доказів має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку (наведену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі № 910/14672/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 910/9394/17 та від 26 жовтня 2018 року у справі № 910/9971/17).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76, 116-118, 260, 261,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Мотилюка О.В. про забезпечення доказів шляхом їх витребування відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 19 жовтня 2021 року.

Суддя