СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18948/19

пр. № 2/759/491/21

12 жовтня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Шум Л.М.

за участю секретаря: Дмитришиної В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві позов Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В :

АТ "УкрСиббанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов обґрунтовано тим, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредитування №0 від 05.12.2006 року.

У зв`язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» загальними зборами акціонерів банку 17.10.2018 року було прийнято рішення про зміну типу товариства на приватне акціонерне товариство та про зміну найменування Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК», яке є правонаступником за всіма правами та обов`язками Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» .

Відповідно до умов кредитного договору позивач надав позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 29900.00 дол.США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повертати кредит та сплачувати проценти на умовах, визначених кредитним договором та додатковими угодами, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі у строк не пізніше 05.11.2016 року, якщо не встановлений інший термін повернення кредиту(п.1.2 кредитного договору).

За користування кредитними коштами протягом 30 календарних днів, рахуючи з кредиту, відповідач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 11.8% річних. По закінченню строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2. договору. Сторони домовилися, що за умовами договору може бути встановлено розмір процентної ставки у разі настання будь-якої із обставин, передбачених ч.1 п.9.; (п.1.3.1 кредитного договору). Так листом від 22.02.2008 року №2348 банк повідомив позичальника про запровадження нової системи нарахування відсотків, а саме за порушення позичальником кредитної дисципліни, зокрема неналежного виконання умов кредитного договору прострочення платежу за кредитним договором, банк з дати виникнення прострочення сумі боргу на прострочену суму основного боргу нараховуватиме підвищені проценти збільшеному вдвічі від процентної ставки, передбаченої п.1.3.1 кредитного договору.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань, що виникли з кредитного договору між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки №35485 від 05.12.2006 року, відповідно з яким в іпотеку банку передана квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34.10 кв.м., площею 17.20 кв.м., ринковою вартістю 344210.00 грн.

Також був укладений договір поруки від 05.12.2008 року з дружиною позичальника ОСОБА_1 .

В зв`зку з тривалим невиконанням умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, АТ «УКРСИББАНК» звернувся із позовом до Святошинського райсуду м. Києва про солідарне стягнення з позичальника та поручителя заборгованості, що існувала станом на 21.01.2014 року, по кредиту у розмірі 14888.36 дол.США, по відсотках у розмірі 411.19 дол.США, по пені прострочення сплати кредиту 622.93 дол.США, по пені за прострочення сплати процентів 1.00 дол.США, а всього в розмірі 15923.48 дол.США.

Заочним рішенням Святошинського райсуду м.Києва від 23.01.2015 року по справі №759/14126/14-ц позов задоволено та вирішено стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь АТ «УКРСИББАНК» заборгованість 15923.48 дол.США, що в національній валюті згідно курсу НБУ станом на 21.01.2014 року становить 127276 грн.36 коп. та судовий збір по 636.38 грн. з кожного. Отримані виконавчі листи направлені для примусового виконання до органів ДВС. Рішення суду не виконано у повному обсязі.

14.05.2019 року до банку звернулася ОСОБА_1 з заявою від 11.04.2019 року, в якій повідомила, що позичальник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та надала копію свідоцтва про смерть, виданого 18.07.2017 року, серія НОМЕР_1 .

Після смерті позичальника за вказаним кредитним договором залишилися у неї кредитні зобов`язання, які станом на 09.10.2019 року складають 25969.56 дол. США (ні; : НБУ станом на 09.10.2019 року 24,707021 грн. за 1 дол. США еквівалентно 641630.46 грн. .з яких:14383.06 дол.США - заборгованість по кредиту,1520.40 дол.США - заборгованість за процентами, нарахованими до 5.12.2016 року відповідно до ст.1048 ЦК України, 9443.17 дол.США - заборгованість за процентами, нарахованими до 14.07.2017 року відповідно до ст.625 ЦК України, 622.93 дол.США - пеня, що стягнута за рішенням Святошинського райсуду м.Києва від 23.01.2015 року, та не погашена.

Дізнавшись про смерть ОСОБА_2 , банк направив до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори та дружині померлого ОСОБА_1 вимоги до спадкоємців щодо погашення заборгованості у повному обсязі одноразовим платежом.

З листа Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 25.09.2019 року №5618/02- 14 стало відомо, що свідоцтво про право на спадщину ще не видавалося, спадкоємцем за законом є дружина померлого, яка прийняла спадщину - ОСОБА_1 (відповідач).

Однак, відповідач, прийнявши спадщину не погасила вказану вище заборгованості у повному обсязі одноразовим платежом.

Відповідач повідомила банк про відкриття спадщини лише у травні 2019 року, заборгованість одноразовим платежом не сплатила у повному обсязі.

На підставі вище викладено, з метою погашення заборгованості, що виникла за вказаним кредитним договором позивач має право захисту своїх прав шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що прийнята у спадщину ОСОБА_1 шляхом продажу з прилюдних торгів за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою суду від 18.10.2019 року відкрито провадження по справі(ас.53-54).

02.02.2021 року відповідачка надіслала до суду письмові пояснення(ас.93).

12.10.2021 року протокольною ухвалою закрито підготовче засідання та за згоди учасників процесу проведено судове засідання.

В судовому засідання представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні посилаючись на те, що заборгованість за рішенням суду у справі № 759/14126/14-ц від 23.01.2015 його довірителька виплачує із своєї зарплати щомісячно через Святошинський ВДВС і заборгованість станом на 02.02.2021 становить 88849,54грн., що не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати (з 01 січня 2021 по 30 листопада 2021 року становить 120000 грн), а тому звернення стягнення на квартиру не може здійснюватись в силу ч. 7 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження".

При цьому зазначив, що згідно довідки із Святошинського ВДВС від 06.09.2021 № Д/22 (дод. 1) про стан виконання відповідного виконавчого листа, її борг становить 88849,54грн.. Тому твердження позивача про розмір заборгованості в сумі 25969,56 доларів США не відповідають дійсності.

Також зазначив, що позивач у своєму позові вказав, що за рішенням суду у справі № 759/14126/14- ц від 23.01.2015 солідарно з боржників стягнуто 15923,48 доларів США. Коли банк звернувся із позовом у справі № 759/14126/14-ц від 23.01.2015, то він мусив припинити нарахування процентів на умовах кредитного договору. А тому сума боргу ніяким чином не могла збільшитися з 15923,48 доларів США до 25969,56 доларів США, ніяких інших судових рішень по спірному кредитному договору № 0 від 05.12.2006 щодо збільшення суми заборгованості суди не виносили.

Крім того, зазначив, що позивач повинен довести, що ОСОБА_1 не виконує рішення суду у справі № 759/14126/14- ц від 23.01.2015, оскільки згідно з довідкою із Святошинського ВДВС від 06.09.2021 № Д/22 про стан виконання відповідного виконавчого листа, борг становив на початок виконавчого провадження 127276,36грн., а на 06.09.2021 становить 88 849,54грн.. Тобто, рішення суду виконане на (88849,54грн./ 127276,36грн. X 100%=) 69,80%.

Вказане стягнення виконується шляхом звернення стягнення на заробітну плату відповідачки. Так за 2017 стягнуто 8917,91грн. , за 2018 стягнуто 11803,45грн. , за 2019 стягнуто 11550,38грн. за 2020 стягнуто 11307,41грн, за п`ять місяців 2021 стягнуто 5077,80грн. .

Банк ніяких скарг на дільність виконавця у цьому провадженні не подавав.

Суд,заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 05.12.2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 підписано договір про надання споживчого кредиту(ас.17-19).

Судом встановлено, що 05.12.2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 підписано договір іпотеки(ас.22-23).

Судом встановлено, що згідно заяви ОСОБА_1 від 11.04.2019 року та свідоцтва про смерть її чоловік , ОСОБА_2 , помер, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ас.26).

Судом встановлено, що позивач звертався з вимогою до спадкоємців(ас.27-28).

Судом встановлено, що згідно відповіді на звернення 12 Київська держнотконтора повідомила, що після смерті ОСОБА_2 , спадкоємцем за законом є його дружина ОСОБА_1 (ас.29).

Судом встановлено, що згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23.01.2015 року позов ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено та вирішено стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь АТ «УКРСИББАНК» заборгованість 15923.48 дол.США, що в національній валюті згідно курсу НБУ станом на 21.01.2014 року становить 127276 грн.36 коп. та судовий збір по 636.38 грн. з кожного(ас.31-32).

Судом встановлено, що згідно з повідомлення Святошинського ВДВС у м. Києві від 06.09.2021 року сума коштів за виконавчим документом, стягнутих на користь стягувача становить 38426 грн. 82 коп. та наявна заборгованість на користь стягувача становить 88849 грн.54 коп.(ас.107).

Спірні правовідносини, що виникли, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України.

Згідно зі ст. 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 575 ЦК України визначено окремі види застави, зокрема, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Таким чином, стаття 39 Закону України «Про іпотеку» зобов`язує суд з`ясувати загальний розмір вимог банку та всі його складові, на покриття яких звертається стягнення на предмет іпотеки, здійснити опис предмета іпотеки та визначити його початкову вартість для реалізації на прилюдних торгах.

Разом з тим, позивач просить суд визнати за ним право власності на предмет іпотеки.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1219цс16 та від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1243цс16, аналізуючи положення ст. ст. 33, 36, 37, 39 Закону України "Про іпотеку", ст. ст. 328, 335, 376, 392 ЦК України, слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

Позивач не позбавлений відповідно до статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього.

Зазначений правовий висновок щодо порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-38цс18.

Згідно ч. 7 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження", у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати (тобто з 01 січня 2021 по 30 листопада 2021 року становить 120000 грн), звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Суд приходить до висновку, що позивач заявив вимогу про подвійне стягнення і що до спірних правовідносин неможливо застосувати ст.ст. 1281, 1282 ЦК, а спірні правовідносини регулюються ЗУ «Про виконавче провадження», судом встановлено, що відповідачка виконує рішення суду у справі № 759/14126/14-ц від 23.01.2015 належним чином, що підтверджується повідомленням Святошинського ВДВС у м. Києві від 06.09.2021 року , атому з врахуванням встановленого в судовому засіданні, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В позові Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів .

Суддя: Л.М.Шум