КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 2-36/2007 Головуючий у І-й інстанції - Машкіна В.В.
апеляційне провадження № 22-ц/824/2942/2021 Доповідач Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.

при секретарі - Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Сквирського районного суду Київської області від 22 лютого 2007 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Дахталіївської сільради Крижопільського району Вінницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Дахталіївської сільради Крижопільського району, Вінницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якому просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини.

В обґрунтування позову вказував, що 03 червня 2003 року його батько ОСОБА_3 посвідчив в Горобіївській сільраді заповіт на його ім`я. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер, після чого відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок розміром 2,96 га, 2,96 га, розташованих на території Дахталіївської сільради. Він є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Для прийняття спадщини йому необхідно було подати до нотаріальної контори заяву в строк шість місяців з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті батька.

Оскільки, він не є фахівцем в галузі права, вважав, що в будь-який час може звернутися до нотаріальної контори та оформити спадщину, але при зверненні до нотаріуса довідався, що пропустив належний йому строк прийняття спадщини.

Посилаючись на викладене, просив задовольнити позов.

Заочним рішенням Сквирського районного суду Київської області від 22 лютого 2007 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в два місяці після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня вступу рішення в законну силу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити в повному обсязі. При цьому вказувала, що вона не була залучена до участі у розгляді справи, однак вказаним рішенням порушуються її права, як спадкоємця по закону щодо майна після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року повернуто справу до Сквирського районного суду Київської області для відновлення провадження у даній цивільній справі, оскільки справу знищено у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 22 квітня 2021 року відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі № 2-36/2007 за позовом ОСОБА_2 до Дахталіївської сільської ради Крижопільського району, Вінницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У поданому відзиві позивач ОСОБА_2 просив апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою закрити.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянти ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Позивач та його представник заперечували проти апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч.2 ст.1236 ЦК України).

За правилом ч.1 ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Пунктом 28 Постанови №17 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз`яснено, що за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

З матеріалів спадкової справи №157, заведеної Сквирською державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка була витребувана судом першої інстанції при вирішенні питання про відновлення втраченого провадження, слідує, що 03 червня 2003 року ОСОБА_3 посвідчив на ім`я позивача заповіт в Горобіївській сільській раді, Сквирського району, Київської області за яким заповідав ОСОБА_2 належне спадкодавцю право на земельну частку (пай) в землях КСП «Шлях Леніна» Крижопільського району, Вінницької області в кількості 5,92 в умовних кадастрових гектарах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельних ділянок розміром 2,96 га, та 2,96 га.

З даної цивільної справи слідує, що позивач ОСОБА_2 прийняв спадщину після свого батька ОСОБА_3 на підставі заповіту та отримав свідоцтво про право на спадщину (а.с. 84), в свою чергу апелянт ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після померлого ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги про те, що апелянт, як спадкоємець за законом прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем в будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Горобіївської сільської ради, Сквирського району №484-02-26 від 25 вересня 2020 року, а відтак спір існує між двома спадкоємцями: апелянтом та позивачем ОСОБА_2 , а не Дахталіївською сільською радою, про що позивач знав та приховав від суду, а суд в свою чергу не перевірив вказані обставини шляхом витребування спадкової справи, не заслуговують на увагу, оскільки позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом на земельну частку (пай) в землях КСП «Шлях Леніна» Крижопільського району, Вінницької області в кількості 5,92 в умовних кадастрових гектарах, належного спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Вказаний заповіт є чинним і в установленому порядку недійсним не визнаний, апелянт є спадкоємцем за законом, а не за вказаним заповітом.

Із відзиву позивача на апеляційну скаргу, вбачається, що після смерті батька, позивач із сестрою фактично добровільно поділили спадкове майно, яке було їм заповідане батьком. Сестрі дісталися кошти батька та його нерухоме майно, а позивачу-право на земельну ділянку (пай) відповідно до заповіту, про який сестрі було добре відомо, проте на протязі 17 років після смерті батька, вона не зверталася до позивача з будь-якими претензіями щодо спадкового майна, визначеного в заповіті.

Дані доводи позивача апелянтом не спростовані.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що 28 травня 205 року ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини, про що ним була складене відповідна заява у Горобіївській сільській раді Сквирського району, Київської області, не заслуговують на увагу, оскільки із змісту вказаної заяви видно, що ОСОБА_2 відмовився від належної йому частини спадщини, на користь його сестри - ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом. Будь-яких відмов позивача від спадщини за заповітом дана заява не містить.

Як пояснив в судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 , 10 березня 2021 року він звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 355 КК України щодо підробки підпису в заяві про відмову від прийняття спадщини, складеної від його імені та завіреної секретарем Горобіївській сільській раді Сквирського району, Київської області. 11 березня 2021 року ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП у Київській області були внесені відомості до ЄДРДР. Досудове розслідування триває дотепер і проводяться слідчі дії.

Отже, позивач є спадкоємцем земельних паїв на підставі заповіту, і на підставі рішення суду в установленому законом порядку оформив належну йому спадщину за заповітом, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Апелянт стверджує щодо порушення її прав як спадкоємця за законом. Разом з тим, колегія суддів вважає, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо: 3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження у відповідності до п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України, оскільки оскаржуваним судовим рішенням питання про права, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося.

Та обставина, що в ухвалі Сквирського районного суду Київської області від 22 квітня 2021 року про відновлення втраченого судового провадження у даній справі була допущена описка в назві відповідача «Дахталіївськасільська рада» не є підставою для скасування судового рішення. Вказаний недолік може бути усунутий судом першої інстанції шляхом виправлення описки.

Керуючись ст.ст.362, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Сквирського районного суду Київської області від 22 лютого 2007 року - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня виготовлення повної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 21 жовтня 2021 року.

Головуючий

Судді: