Постанова

Іменем України

12 жовтня 2021 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/8916/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф.,

суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 26 березня 2021 року

в складі судді Ковальчук Л.М.

у цивільній справі №369/1843/18 Києво-Святошинського районного суду Київської області

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2018 року ОСОБА_1 , посилаючись на порушення права власності, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні нерухомим майном шляхом зобов`язання відповідача привести у відповідність до будівельного паспорту об`єкт забудови, власником якого він виступає.

Позов обґрунтовано тим, що вона є власником та користувачем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Власником суміжної земельної ділянки, на якій розташований будинок №40-Н , є ОСОБА_2 . Вказала, що відповідач грубо порушує норми земельного законодавства, використовує вказану земельну ділянку не за цільовим призначенням, а саме не для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а у підприємницьких цілях промислово-виробничого характеру, що призводить до підвищеної екологічної та пожежної небезпеки, загазованості та забрудненості повітря і землі, забрудненості земельної ділянки, псуванню дерев, рослин та городини, що ростуть на земельній ділянці позивача, шуму працюючої-важкої та іншої техніки, обладнання, постійному підвозі та вивезенню будівельних матеріалів багатотонними вантажівками, пересуванням автомобільної техніки по дорозі поруч із належною позивачу земельною ділянкою та по сусідній ділянці, нестерпного їдкого та шкідливого смороду свіжої фарби та різноманітних хімічних розчинів, нецензурної лайки постійно проживаючих на земельній ділянці працівників. Зазначила, що такі дії відповідача є грубим порушенням цивільних прав позивача, оскільки перешкоджають у здійсненні права розпорядження та користування власним майном.

Також посилалася на те, що всі будівлі, які розташовані на належній відповідачу земельній ділянці є тимчасовими спорудами та є рухомим майном. А відомості, які містяться в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про наявність на земельній ділянці відповідача нерухомого майна, а саме надвірної будівлі, сфальсифіковано ОСОБА_2 , оскільки до державного реєстратора ним було подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, яка містила недостовірні дані щодо розміру такої будівлі. Через такі махінації і фальшування з документами та подання недостовірних даних до держустанов ОСОБА_2 планував узаконити рухоме майно (технічний підрозділ з промисловими складами) під виглядом нерухомого майна.

За наведених обставин, з урахуванням уточнень, просила:

а) усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою і будинком, завданих відповідачем, як власником суміжної земельної ділянки шляхом прийняття рішення про визнання так званої «надвірної будівлі», що складається з трьох морських контейнерів у вигляді літери П, та розташованих за вказаною адресою, власник ОСОБА_2 - об`єктом «рухомого майна» та таким, що відповідає визначенню «рухоме майно» та не може бути внесеним до декларації та реєстру речових прав на нерухоме майно, бо таким не являється; зобов`язати ОСОБА_2 привести об`єкти забудови у відповідність до Будівельного паспорту та схеми забудови земельної ділянки; знести «господарської будівлі», як об`єкта рухомого майна - самочинної забудови; знести огорожі, висотою 4,35 м з непрозорою частиною 2,7 м, що є грубим порушенням режиму інсоляції суміжної земельної ділянки, та улаштувати огорожі висотою 1,6 м, не менше 30% площі якої повинно бути прозорою; привести до норм мінімально допустимої відстані від об`єкта - «господарської будівлі» - до меж земельної ділянки - 4м; знести промислові споруди з полегшених конструкцій в кількості 10 штук - вагони-битовки та навіси, як незареєстровані та відсутні в схемі забудови земельної ділянки Будівельного паспорта.

Також просила провести судове дослідження декларації № КС 02 від 30.06.2016, видану на ім`я ОСОБА_2 , видавник ДАБі в Київській області з метою виявлення недостовірності даних, внесених останнім в декларацію та запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 224 номер запису про право власності 24977082 від 20.02.2018. Винести окрему ухвалу, направивши її до Національної Поліції в Київській області щодо порушення кримінальної справи про вчинення кримінального правопорушення та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_2 на підставі ст. 356, 358, 194 КК України у зв`язку з подачею останнім до державного реєстратора свідомо фальсифікованих документів, що несуть недостовірні дані для реєстрації права власності на надвірну будівлю, а саме - декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Відповідач, вважаючи позовні вимоги надуманими, безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, подав відзив на позовну заяву. Вказав, що земельна ділянка відповідачем використовується за цільовим призначенням. На земельній ділянці розпочато будівельні роботи по спорудженню житлового будинку.

Визнав, що всі дії по фарбуванню будівельних споруд, про які зазначає позивачка, здійснено відповідачем в 2014 році в рамках проведення (виконавчих) підготовчих робіт відповідно до Порядку виконання будівельних робіт, затверджених Постановою КМУ №466 від 13 квітня 2011 року, яким передбачено можливість влаштування огородження будівельного майданчика, роботи із спорудження тимчасових виробничих та побутових споруд, складування будівельних матеріалів. За наведених обставин вважав, що фарбування, встановлення огорожі, розміщення побутових вагончиків для подальшого проживання будівельників, складування будівельних матеріалів та споруда надвірної будівлі, виконані відповідачем відповідно до положень чинного законодавства України у сфері містобудування, при цьому ним встановлено огорожу на рівні огорожі, що попередньо споруджена позивачкою (фото № 1,2).

Просив звернути увагу на те, що саме позивачка вчиняє правопорушення в сфері містобудування та особисто створює умови для порушення режиму інсоляції, що підтверджується протоколом №1-Л-А-05/05/05/1 від 05 травня 2017 року про визнання позивачки винною у розташуванні господарського блоку на фактичній межі користування земельної ділянки, за що останню притягнуто до адміністративної відповідальності.

Зазначив, що у позові позивачка посилається на використання відповідачем земельної ділянки не за цільовим призначенням, однак разом з позовною заявою не подала до суду докази яким чином можливі відхилення в ході будівництва надвірної споруди від даних будівельного паспорта порушує саме її особисті охоронювані законом права, свободи та інтереси.

На думку відповідача позовна вимога про визнання спірної будівлі рухомим майном та її невнесення до декларації №КС 02 від 30.06.2016 та до реєстру речових прав на нерухоме майно є неналежним способом захисту. Крім того, зазначив, що така вимога стосується оскарження дій у сфері державної реєстрації яке відбувається в іншому порядку і строки.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.03.2021 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач подала до суду апеляційну скаргу, в якій посилалася на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як на підставу скасування рішення суду посилалася на те, що суд дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки не дослідив жодного з доказів, та аргументів, наданих позивачем, не зазначив у рішенні мотивів відхилення не взятих до уваги доказів. Також, суд, на думку позивачки, надав поверхову оцінку лише декільком письмовим доказам, які містяться в матеріалах справи.

Зазначила, що в матеріалах справи належні докази, які підтверджують обґрунтованість позовних вимог, та не спростовані відповідачем.

Судом не надано оцінки доказу, а саме листу Сектору містобудування і архітектури К-Святошинської райдержадміністрації №1705/160 від 07.12.2020 стосовно визначення протипожежних відстаней між житловими будинками та надвірними спорудами на суміжних земельних ділянках, який свідчить про порушення прав позивача на безпечне довкілля.

За вказаних обставин просила скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.03.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач подав відзив, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Позивачка та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні апреляційну скаргу підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що було встановлено у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 08.08.2018 у справі №810/4638/17, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2019.

Відповідач є власником земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер :02:001:024, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Любимівка, що є суміжною із земельною ділянкою позивача, що вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №415401.

З огляду на інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.06.2018 відповідач є власником надвірної будівлі, господарської будівлі піл літерою «А», площею 85,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі рішення виконавчого комітету Бузівської сільської ради, декларації про готовність до експлуатації, зареєстрованої у Департаменті ДАБІ у Київській області за № КС 02 від 30.06.2016.

Посадовими особами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області проведено позапланову перевірку за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами перевірки складено Акт перевірки від 03.05.2017. Під час перевірки встановлено, що замовником будівництва громадянином ОСОБА_2 виконано будівельні роботи з будівництва господарської будівлі розміром 14,64х12,22 м. Будівельним паспортом передбачено будівництво господарської будівлі розміром 8,4х12,0 м. Зазначене відхилення від затверджених проектних рішень будівельного паспорту порушує вимоги ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

У подальшому Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області було складено протокол про адміністративне правопорушення від 03.05.2017 №1-Л-А-0305/1 та видано припис про усунення від 03.05.2017 №С-0305/1.

Висновком експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічного дослідження КНДІСЕ від 30.08.2017 №14783/17-42 встановлено, що на земельній ділянці по АДРЕСА_2 фактично розташовані тимчасові будівлі, які застосовуються для забезпечення промислового виробничого процесу будівництва. Зазначені будівлі не є житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами. Земельна ділянка фактично використовується як промислова - склад для зберігання будівельних матеріалів, засобів будівельного виробництва та тимчасових будівель. Фактично існуючі будівлі та споруди не відповідають наявній технічній документації, а саме: будівельному паспорту в частині об`єкта будівництва, схеми забудови земельної ділянки та відстані від будівель до межі земельної ділянки.

Державними інспекторами Головного управління Держгеокадастру Київської області здійснено виїзд на місцезнаходження земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0244 та встановлено нецільове використання даної земельної ділянки громадянином ОСОБА_2 , про що складено Акт обстеження земельної ділянки від 10.08.2017 №46-ДК/24/АО/Ю/01/-17. Таким чином, направлено матеріали перевірки до прокуратури Київської області для подальшого розгляду та вжиття заходів прокурорського реагування.

У рішенні Київського окружного адміністративного суду від 08.08.2018 у справі №810/4638/17, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2019, було встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , використовується не за призначенням, яке зазначене в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №415401.

Відповідно до акту обстеження депутатської комісії Бузівської сільської ради від 09.10.2019 на згаданій земельній ділянці відповідача було зафіксовано наявність господарчої будівлі (надвірна будівля), яка зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, площею 85,2 кв.м, проте з фактичними розмірами 14,64х12,22 м та навіс орієнтовно розмірами 3,29х10,55 м відповідно до Акту ДАБІ України № Т-2405 від 24.05.2019, на ділянці розташовані тимчасові споруди та заскладовані будівельні матеріали, зведений паркан висотою 4 м, наявний готовий фундамент під житловий будинок розмірами в плані 20,22х12,79 м, розміщені будівельні матеріали, ведуться будівельні роботи і працюють будівельники.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що з наданих суду письмових доказів без використання спеціальних знань, якими суд не наділений, неможливо встановити, що діями відповідача на належній йому земельній ділянці було порушено права позивача, як користувача суміжної земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що до такого висновку суд дійшов внаслідок порушення норм процесуального права.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).

Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.).

Тобто позивачем заявлено позов про відновлення порушеного права, не у зв`язку з позбавленням власника його права володіння, а у зв`язку з порушенням інших складників права власності, а саме права користування та права розпорядження.

За обставин, коли позивачем подано до суду письмові докази, які остання вважала достатніми, і зміст цих доказів викладено в мотивувальній частині оскаржуваного рішення без надання оцінки судом, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що висновок суду про неможливість встановлення обставин справи без використання спеціальних знань, якими суд не наділений, не відповідає обставинам викладеним у рішенні суду першої інстанції.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставою для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, колегія судів дійшла висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду.

Вирішуючи спір колегія судів дійшла висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі є власниками суміжних земельних ділянок та перебувають у неприязних стосунках.

На підставі неодноразових звернень позивачки до ДАБІ Київської області, Вузівської сільської ради, Держсанепідемслужби в Київській області, Державної інспекції сільського господарства в Київській області, Державної екологічної інспекції у Київській області, Головного управління ДСНС України у Київській області було проведено позапланові перевірки на відповідність об`єкту забудови вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил.

Державною екологічною інспекцією у Київській області складено акт перевірки дотримання вимог природоохороного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами від 14.04.2014, в якому зазначено, що при обстеженні земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0244 на даній території присадибної ділянки гр. ОСОБА_2 знаходиться 5 побутових вагонів, 3 металевих контейнери та відкритий склад з металевими конструкціями частина яких була пофарбована. Крім того, проводились роботи по підготовці металевих конструкцій до фарбування шляхом зняття верхнього слою іржі.

Києво-Святошинське районне управління Головного управління Держсанепідслужби у Київській області листом від 08.05.2014 №458 повідомило про те, що при обстеженні земельної ділянки гр. ОСОБА_2 з кадастровим номером :02:001:0244 встановлено, що на території ділянки знаходяться складені пофарбовані металеві конструкції в значній кількості. Біля навісу встановлено тимчасову ширму з плівки на якій присутні сліди фарби.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 19.06.2014, видано припис від 19.06.2014 №С-1906/4 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, складено протокол від 19.06.2014 № 1-Л-А-1906/243 та винесено постанову від 03.07.2014 № А-0307/3 по факту облаштування гр. ОСОБА_2 на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0244 виробничої бази по виконанню лакофарбних робіт металевих конструкцій (побудовано капітальну огорожу, розміщено 3 вагони, 3 контейнера, 2 металевих будинки та влаштовано навіс, площею понад 100 кв. м, який не є тимчасовою спорудою).

Державною інспекцією сільського господарства в Київській області складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 03.07.2014 №А127/193 в якому за результатами виїзду встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0244 огороджена капітальним, металевим парканом, територія якої охороняється. Крім того, встановлено, що гр. ОСОБА_2 облаштував на даній земельній ділянці виробничу базу по фарбуванню металевих конструкцій. Також, Державна інспекція сільського господарства в Київській області листом від 06.10.2014 №02-4-09/6239 повідомила про те, що при візуальному обстеженні земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0244, підготовчих робіт чи будівельних матеріалів для будівництва житлового будинку, не виявлено.

За результатами перевірки звернення гр. ОСОБА_1 до Головного управління ДСНС України у Київській області щодо надання інформації стосовно пожежі, яка виникла на земельній ділянці громадянина ОСОБА_2 встановлено, що громадянин ОСОБА_2 влаштував на земельній глянці виробничу базу по виконанню лакофарбових робіт і металевих конструкцій, а саме: побудовано капітальну огорожу, розміщено 3 вагона, 3 контейнера, 2 металевих будинки та навіс.

У травні 2015 року Державна архітектурно-будівельної інспекція України звернулася до Окружного адміністративного суду м. Киева з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: гр. ОСОБА_1 , про зобов`язання відповідача вчиняти певні дії. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.11.2015 у справі №826/8091/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 36.04.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України (т. 3, а.с. 88-97) позов Держархбудінспекції задоволено у повному обсязі. Зобов`язано ОСОБА_2 надати до Департаменту належним чином завірену копію документу, що посвідчує право власності чи користування земельної ділянки, будівельного паспорту або проектної документації забудови земельної ділянки, містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та документу, що дає право на виконання будівельних робіт на об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_2 .

Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області за листом Адміністрації Президента України від 26.12.2016 №43-01/1180 розглянуто скаргу гр. ОСОБА_1 від 20.12.2016 №22/057652-101, яка надійшла до Адміністрації Президента України листом прокуратури Київської області від 25.01.2017 №05/1-19 щодо використання гр. ОСОБА_2 земельної ділянки не за цільовим призначенням та порушення останнім вимог добросусідства. За результатами розгляду скарги повідомлено про те, що відповідно до генерального плану земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0244 не передбачена під виробничу зону, розміщення виробничого складу або будь-яких інших будівель.

Комісією Вузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області складено Акт обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0244 від 27.04.2017 та встановлено, що використання території земельної ділянки більш схоже на використання під виробничу базу, що активно функціонує.

Посадовими особами Департаменту проведено позапланову перевірку за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами перевірки складено Акт від 03.05.2017, та у зв`язку з тим, що замовником будівництва ОСОБА_2 виконано будівельні роботи з будівництва господарської будівлі розміром 14,64 х 12,22 м, а будівельним паспортом передбачено будівництво господарчої будівлі розміром 8,4 х 12,0 м, встановлено зазначене відхилення від затверджених проектних рішень будівельного паспорту.

В подальшому складено протокол про адміністративне правопорушення від 03.05.2017 №1-Л-А-0305/1 та видано припис про усунення від 03.05.2017 №С-0305/1.

Державними інспекторами Головного управління Держгеокадастру Київській області, здійснений виїзд на місцезнаходження земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0244 та встановлено нецільове використання даної земельної ділянки про, що складено Акт обстеження земельної ділянки від 10.08.2017 №46-ДК/24/АО/Ю/01/-17.

Висновком експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічного дослідження КНДІСЕ від 30.08.2017 №14783/17-42 встановлено, що на земельній ділянці по АДРЕСА_2 фактично розташовані тимчасові будівлі, які застосовуються для забезпечення промислового виробничого процесу будівництва. Зазначені будівлі не є житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами. Земельна ділянка фактично використовується як промислова - склад для зберігання будівельних матеріалів, засобів будівельного виробництва та тимчасових будівель. Фактично існуючі будівлі та споруди не відповідають наявній технічній документації, а саме будівельному паспорту в частині об`єкта будівництва, схеми забудови земельної ділянки, вимог щодо огорожі земельної ділянки та відстані від будівель до межі земельної ділянки.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року у справі №810/4638/17, залишеним без змін судом апеляційної та касаційної інстанції, встановлено що у період з 2014 по 2017 роки на земельну ділянку позивача, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 були здійснені виїзди вищевказаних інстанцій та встановлено грубі порушення режиму інсоляції земельної ділянки ОСОБА_1 , оскільки територія ОСОБА_2 , яка розташована за адресою АДРЕСА_2 захаращена металевими спорудами, великими вагонами, складені у вигляді літери «П», вкриті загальним дахом, наявний великий навіс для зберігання металовиробів, по периметру ділянки в значній кількості складовані пофарбовані та ще необроблені й ржаві будівельні риштування; кількістю до 10 штук вагонів-битовок, на які встановлені антени для ТБ; 6 теплових генераторів для просушки стін, газоблок, утеплювач, бетономішалка та інше.

Оскільки і ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 приймали участь у розгляді вищезазначеної справи, то відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, колегія суддів погоджується з доводами, що встановлення судовим рішенням факту грубого порушення режиму інсоляції земельної ділянки ОСОБА_1 , то позивачем доведено позовні вимоги в частині порушення права користування земельною ділянкою.

Тому позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання ОСОБА_2 привести огорожу, розташовану на межі земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 у відповідність до п. 5 вимог до забудови будівельного паспорту №80 від 20.02.2015, з облаштуванням огорожі висотою 1,6 м, 30% площі якої повинно бути прозорою, підлягають задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо наявності правових підстав для задоволення інших позовних вимог.

Позивач, посилаючись на захаращеність земельної ділянки промисловими металевими спорудами, вагонами-контейнерами у вигляді літери «П», вкритих загальним дахом, великим навісом для зберігання металевих виробів, вагонів - битовок - кількістю до десяти штук (а в результаті: шумом, пилом, загазованістю, смородом фарб, пожежами), просила прийняття рішення про визнання так званої «надвірної будівлі», що складається з трьох морських контейнерів у вигляді літери П, та розташованих за вказаною адресою, власник ОСОБА_2 - об`єктом «рухомого майна» та таким, що відповідає визначенню «рухоме майно» ( згідно п.З. Національний стандарт №1» Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 р.) та не може бути внесеним до декларації та реєстру речових прав на нерухоме майно, бо таким не являється. Та зобов`язати ОСОБА_2 привести об`єкти забудови у відповідність до Будівельного паспорту №80 виданого 20.02.2015 відділом містобудування і архітектури Києво-Святошинської райдержадміністрації з переліком вимог до забудови земельної ділянки та схеми забудови земельної ділянки, з урахуванням державного акту на землю №02502 власник ОСОБА_2 , з висновком експертного дослідження Київського НДІ судових експертиз №14783/17-42 від 30.08.2017, а саме: знесенням «господарської будівлі», як об`єкта рухомого майна - самочинної забудови.

Також, позивач просила провести судове дослідження декларації № КС 02 від 30.06.2016, видану на ім`я ОСОБА_2 , видавник ДАБі в Київск.обл. з метою виявлення недостовірності даних, внесених останнім в декларацію та запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 224 номер запису про право власності 24977082 від 20.02.2018 та враховуючи висновок Київського НДІ судових експертиз за №14783/17 - 42 від 30.08.2017 - визначення «рухоме майно» та «нерухоме майно», згідно яких надвірна будівля з трьох морських контейнерів, розташована за адресою АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_2 - класифікується рухомим майном, яке може бути переміщеним без заподіяння йому шкоди, а значить і не може стати об`єктом для внесення до декларації та реєстру речових прав на нерухоме майно та прошу винести судове рішення про недостовірність даних поданих власником ОСОБА_2 в декларацію за № КС 02 від 30.06.2016 - фактичним даним об`єкту забудови, а саме: площі та внесення об`єкту рухомого майна до державних та дозвільних документів під виглядом об`єктів нерухомого майна.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що такі вимоги заявлено у зв`язку з незгодою позивачки з Декларацією від 30 червня 2016 року, № КС 02 про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, якою визначено закінченим будівництвом об`єкт - надвірну будівлю, готовим до експлуатації.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідківв.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 01 жовтня 2019 року у справі №910/3907/18.

Відтак, застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).

Нормами процесуального права передбачено, що за кожним рішенням суду видається виконавчий лист, за яким можливе вионання рішення суду у примусовому порядку.

Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено примусового виконання рішення суду про визнання «надвірної будівлі» - об`єктом «рухомого майна».

Оскільки діючими нормами матеріального права не передбачено скасування декларації та внесення змін до реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду про визнання так званої «надвірної будівлі» об`єктом «рухомого майна», то і відповідні позовні вимоги не відповідають ефективному способу захисту прав та інтересів у цих правовідносинах.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19).

Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання ОСОБА_2 привести об`єкти забудови у відповідність до Будiвельного паспорту №80, виданого 20.02.2015 вiддiлом мiстобудування i архiтектури Києво-Святошинської райдержадміністрації з переліком вимог до забудови земельної дiлянки та схеми забудови земельної дiлянки, з урахуванням державного акта на землю №02502, власник ОСОБА_2 , з висновком експертного дослiдження Київського НДI судових експертиз №14783/17-42 вiд 30.08.2017, а саме: знесенням господарської будівлі, як об`єкта рухомого майна - самочинної забудови; приведенням до норм мінімально допустимої відстані від об`єкта - господарської будівлі - до меж земельної ділянки - 4 м, бо існуюча відстань - 1, 27 м - недопустима в зв`язку з високою пожежонебезпекою даної споруди - (фарби, кисень та газ у балонах та інші горючі матеріали); знесенням промислових споруд з полегшених конструкцій в кількості 10 штук - вагони-битовки, як незареєстрованих та відсутніх в схемi забудови земельної дiлянки Будiвельного паспорта №80 вiд 20.02.2015, виданого вiддiлом мiстобудування i архiтектури Києво-Святошинської РДА.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що в матеріалах справи достатньо належних та допустимих доказів, які доводять факт використання відповідачем в 2014-2017 роках земельної ділянки не за цільовим призначенням та з порушенням вимог до забудови земельної ділянки і схеми забудови земельної ділянки Будівельного паспорту №80 від 20 лютого 2015 року виданого відділом містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги, викладені ОСОБА_1 в позовній заяві щодо перебудови господарської будівлі, щодо знесення об`єктів будівництва на земельній ділянці ОСОБА_2 були предметом розгляду в адміністративній справі №640/10666/20, за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної Архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, третя особа - ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити певні дії: про перебудову господарської будівлі, про дотримання відстаней об`єктів до паркану - мін. 4 м, знесення паркану, знесення вагонів-битовок в кількості 10 штук та навісів, приведення об`єктів забудови у відповідність до Будівельного паспорту №80 виданого 20.02.2015 відділом містобудування і архітектури Києво-Святошинської райдержадміністрації з переліком вимог до схеми забудови земельної ділянки.

За наслідками розгляду справи судом задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , зобов`язано Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області забезпечити контроль по приведенню фактичних даних об`єктів забудови розташованих за адресою: АДРЕСА_2 у відповідність до вимог до забудови земельної ділянки та схеми забудови земельної ділянки Будівельного паспорту №80 від 20 лютого 2015 року виданого відділом містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про тотожність позовів, оскільки у тій справі суд розглядав публічно правовий спір, а у справі, що переглядається, - цивільно правовий спір.

Враховуючи, що позивачка звернулася до суду за захистом цивільного права, то вона повинна довести обставини, що внаслідок нецільового використання відповідачем земельної ділянки та з порушенням вимог до забудови земельної ділянки та схеми забудови земельної ділянки, порушено її право користування та розпорядження земельною ділянкою та будинком.

Позивач помилково вважає, що сам факт порушення норм забудови власником суміжної земельної ділянки доводить обставини порушення прав користування та розпорядження нею своєю земельною ділянкою.

На підтвердження обставин, що внаслідок порушення норм забудови та використання не за цільовим призначенням позивач повинен був надати докази, що внаслідок таких порушень завдано шкоди земельній ділянці (деревам, кущам, городини та інше) чи будинку.

ОСОБА_1 не доводила в суді першої інстанції фактів завдання шкоди та як наслідок неможливість користування земельною ділянкою та її плодами, і не подавала таких доказів.

Тому доводи, викладені в позовній заяві на підтвердження створення їй перешкод у користуванні та розпорядженні власним майном в результаті будівництва відповідачем майна іншого розміру, ніж зазначено в намірах забудови - будівельному паспорті в результаті користування відповідачем ОСОБА_2 власного земельною ділянкою для будівництва є недоведеними.

Колегія суддів погоджуєься з доводами відповідача, що позивачем не доведено факту використання земельної ділянки, на час розгляду справи в суді, не за цільовим призначенням, та що внаслідок використання відповідачем земельної ділянки не за цільовим призначенням майну позивача завдано шкоди.

На спростування доводів позивача відповідачем до суду першої інстанції надано :

- Акт обстеження земельної ділянкивідповідача ОСОБА_2 від 09.10.2019 складений Вузівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, який, окрім цього підтверджує факт цільового використання земельної ділянки відповідачем - будівництва житлового будинку на земельній ділянці (том 2, а.с. 181);

- Припис №С-2405/1 від 24.05.2019 Департамента Державного Архітектурно-будівельного контролю у Київській області Державної Архітектурно-будівельної інспекції України вчинений щодо відповідача ОСОБА_2 , який був предметом оскарження ОСОБА_2 у справі №640/10910/19, залишений без змін рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.06.2020, дата набрання законної сили 25.11.2020 (постанова апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020, Ухвала Верховного Суду у справі №640/10910/19, адміністративне провадження №К/9901/35973/20 від 18.01.2021, дата набрання законної сили 18.01.2021, Ухвалою Верховного Суду у справі №640/10910/19 адміністративне провадження №К/9901/3786/21 від 22.02.2021, дата набрання законної сили 22.02.2021, яким встановлено, що станом на 24.05.2019 факту використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 не за цільовим призначенням не виявлено. Окрім цього, даним Приписом №С-2405/1 від 24.05.2019, враховуючи неочевидність порушень відповідача встановлено альтернативні способи вирішення питання: 1) внести зміни в будівельний паспорт; 2) привести об`єкт будівництва у відповідність до будівельного паспорта (том 3, а.с. 14-16, а.с. 260-261);

- Акт №Т-2405/1 від 24.05.2019 Департамента Державного Архітектурно-будівельного контролю у Київській області Державної Архітектурно-будівельної інспекції України, яким встановлено, станом на 24.05.2019 факту використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 не за цільовим призначенням не виявлено (том 2, а.с. 173-177);

- постанова від 24.05.2019 Департамента Державного Архітектурно-будівельного контролю у Київській області Державної Архітектурно-будівельної інспекції України, яким встановлено, станом на 24.05.2019 факту використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 не за цільовим призначенням не виявлено (том 3, а.с. 17-19).

Колегія суддів відхиляє доводи позивача, що Постанова Веровного Суду від 09 вересня 2021 року у справі №810/4638/17 доводить факт використання земельної ділянки не за цільовим призначенням на час розгляду справи, оскільки судове рішення ухвалено судом касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги на рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2019 року. Оскільки до адміністративного суду ОСОБА_1 звернулася 29.12.2017, а судове рішення адміністративним судом було ухвалено в серпні 2018 року, то обставини використання земельної ділянки за цільовим призначенням після 2018 року не були преметом дослідження у тій справі.

Колегія суддів приймає до уваги, що в суді першої інстанції позивач доводила, що нецільове використання відповідачем земельної ділянки призводить до підвищеної екологічної та пожежної небезпеки, загазованості та забрудненості повітря та землі, забрудненості земельної ділянки, псуванню дерев, рослин та городини, що ростуть на земельній ділянці позивача, шуму працюючої важкої та іншої техніки, обладнання, постійному підвозі та вивезенню будівельних матеріалів багатотонними вантажівками, пересуванням автомобільної техніки по дорозі поруч із належною позивачу земельною ділянкою та по сусідній ділянці, нестерпного їдкого та шкідливого смороду свіжої фарби та різноманітних хімічних розчинів, нецензурної лайки постійно проживаючих на земельній ділянці ОСОБА_2 працівників.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що нецільове використання відповідачем земельної ділянки (в певний період) призвело до підвищеної екологічної та пожежної небезпеки, загазованості та забрудненості повітря та землі, забрудненості земельної ділянки, псуванню дерев, рослин та городини, що ростуть на земельній ділянці позивача.

Колегія суддів погоджується доводами позивача, що дихати жахливим смородом фарб, чути нестерпний шум, потерпати від пожеж - це жахливо.

Проте, матеріали справи не містять доказів, що внаслідок пожежі, яка відбуася 11.11.2015 в бані на земельній ділянці відповідача, майну позивача завдано шкоди. А сам по собі факт пожежі в 2015 році не доводить існування на час розгляду справи підвищеної пожежної небезпеки для позивача (т. 1, а.с. 58-59). Також не доводять такої обставини і нявні в матеріалах справи докази про недотримання між спорудами, розташованими на земельних ділянках, будівельних норм.

Позивач помилково вважає, що лист Києво-Святошинської районної державної адміністрації №17-05/160 від 07.12.2020 підтверджує порушення прав жити безпечно. Зі змісту цього листа вбачається, що виконавчим органом процитовано положення відповідних пунктів щодо отримання протипожежних відстаней між житловими буинками, та не містить встановлення фактів розташування на земельній ділянці відповідача складів в яких утримуються фарби, розчиннки, кисень в балонах (т. 3, а.с. 222).

Щодо доводів позивача про існування шуму працюючої-важкої та іншої техніки, обладнання, постійному підвозі та вивезенню будівельних матеріалів багатотонними вантажівками, пересуванням автомобільної техніки по дорозі поруч із належною позивачу земельною ділянкою та по сусідній ділянці, нестерпного їдкого та шкідливого смороду свіжої фарби та різноманітних хімічних розчинів, нецензурної лайки постійно проживаючих на земельній ділянці ОСОБА_2 працівників, то Порядком виконання будівельних робіт, затверджених Постановою КМУ №466 від 13 квітня 2011 року, передбачено можливість влаштування огородження будівельного майданчика, роботи із спорудження тимчасових виробничих та побутових споруд, складування будівельних матеріалів.

Враховуючи, що в матеріалах справи наявні письмові докази на підтвердження використання відповідачем земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку, то фарбування лісів, встановлення огорожі, розміщення побутових вагончиків для подальшого проживання будівельників, складування будівельних матеріалів та споруда надвірної будівлі, виконані відповідачем з урахуванням встановлених обмежень у реалізації прав власників, передбачених положеннями діючого законодавства України у сфері містобудування.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що наявні у справі докази вказують на наявність причинного зв`язку завдання шкоди здоров`ю та порушення її житлових прав і прав її сім`ї, оскільки про обставини завдання шкоди здоров`ю та порушення житлових прав позивач не зазначала у позовній заяві і такі обставини не доводилися та не були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Також колегія суддів не приймає до уваги письмові пояснення позивача, подані до суду апеляційної інстанції, що внаслідок неправомірних дій відповідача, зменшився розмір вартості будинку та земельної ділянки, тому що такі обставини не доводилися в суді першої інстанції і позивачем не подавалися докази на підтвердження таких обставин.

Неприйнятними є доводи позивача, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 листопада 2016 року встановлено факт, що жителі с. Любимівки Київської області фактично позбавлені права користування своєю власністю, оскільки поруч функціонує промислова база.

З аналізу другого абзацу на аркуші справи 96 другого тому вбачається, що таке зазначення порушення прав жителів с. Любимівки судом касаційної інстанції здійснено на підставі заперечень, викладених ОСОБА_1 на касаційну скаргу, а не на підставі встановлених фактів підтверджених належними та допустимими доказами (т. 2, а.с. 96).

Колегія суддів не бере до уваги посилання апеляційної скарги на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду №309/828/17, на які посилалася позивачка, оскільки вони стосувалися інших фактичних обставин справи, які не є тотожними з цією справою.

Посилання апеляційної скарги на практику Європейського суду з прав людини (Рішення Євопейського Суду у справі «Дубецька проти України»), є безпідставними, так як у цій справі виникли правовідносини, які не є подібними з тими, що були предметом розгляду Європейського суду з прав людини, а наведені вище мотиви суду не свідчать про порушення прав власника.

У зв`язку з тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставнам справи, то у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України є підстави для скасування рішення з ухваленням нового судового рішення прочастковеу задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про чатскове задоволення позову, то з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 204,00 грн, що пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , створені ОСОБА_2 , як власником суміжної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 привести огорожу, розташовану на межі земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 у відповідність до п. 5 вимог до забудови будівельного паспорту №80 від 20.02.2015, з облаштуванням огорожі висотою 1,6 м, 30% площі якої повинно бути прозорою.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2 204 (дві тисячі двісті чотири) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2021 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

В.А. Кравець