Ухвала

13 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 128/2294/17

провадження № 61-4491св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 січня 2020 року в складі судді Саєнко О. Б. та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2021 року в складі колегії суддів: Оніщука В. В., Медвецького С. К., Копаничук С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення.

Позов обґрунтовано тим, що 05 жовтня 2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружилися, ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу у них народився син - ОСОБА_4 . Зі згоди позивача, відповідач переїхав проживати до будинку АДРЕСА_1 . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 вересня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-3760, позивачу належить 1/2 частки житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за вищевказаною адресою. У даному будинку проживають та зареєстровані: позивач, її син - ОСОБА_4 , а також проживає без реєстрації колишній чоловік позивача - відповідач ОСОБА_2 . ОСОБА_3 (брату позивача) належить інша 1/2 частки вказаного житлового будинку.

З листопада 2011 року відносини між позивачем та відповідачем різко погіршились та рішенням Вінницького районного суду від 12 січня 2012 року шлюб між ним розірвано. Відповідач жодним чином в утриманні будинку, ремонті та оплаті комунальних послуг участі не приймає, чим завдає значних матеріальних збитків, проживання разом з відповідачем є нестерпним, а на прохання позивача переїхати в інше житло, останній відмовляє. Таким чином, відповідач порушує право позивача на спокійне життя, завдає моральних та фізичних страждань, що негативно впливає на неповнолітню дитину, так як відповідач систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим для позивача та її сина проживання, при цьому заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

На підставі викладеного, позивач звернувшись з даним позовом до суду, просила винести рішення, яким усунути їй перешкоди в користуванні вищевказаним житловим будинком, шляхом виселення відповідача, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 21 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення, проживаючого там ОСОБА_2 без надання іншого житлового приміщення.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11 червня 2018 року поновлено ОСОБА_2 строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення. Скасовано заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 21 грудня 2017 року, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У жовтні 2018 року позивачем уточнено позовні вимоги, а саме просила усунути перешкоди користування квартирою АДРЕСА_2 , шляхом виселення ОСОБА_2 без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 02 січня 2020 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що не може бути виселено колишнього члена сім`ї власника квартири на підставі статті 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР) без оцінки законності такого виселення, яке по факту є втручанням у право на житло у розумінні положень статті 8 Конвенції, на предмет пропорційності у контексті відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 січня 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення її позову. Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , шляхом виселення ОСОБА_2 без надання іншого жилого приміщення.

Постановою Верховного Суду від 16 грудня 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 задоволено частково. Постанову Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, на підставі пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 січня 2020 року змінено шляхом викладення мотивувальної частини в редакції зазначеної постанови.

Вінницький апеляційний суд зазначив, що припинення права користування відповідача будинком не відповідає пропорційності переслідуваній легітимній меті у світлі статті 8 Конвенції, не передбачене законом і не є необхідним в демократичному суспільстві, оскільки кожній особі крім інших прав гарантується право на повагу до її житла, що охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Зазначивши при цьому, що належних, допустимих та достатніх доказів порушення відповідачем правил співжиття, у тому числі і систематичного, або триваючої антигромадської поведінки та вжиття з цих підстав до нього заходів реагування, позивач не надала, а одні лише факти звернення останньої до поліції та органу місцевого самоврядування щодо поведінки відповідача, не можуть бути підставою для виселення.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У березні 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 січня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. Разом з тим, ОСОБА_1 подала заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме положень статті 156 ЖК УРСР та статті 406 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17-ц, постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 740/2457/18, від 26 лютого 2020 року у справі № 523/8316/17 та постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, від 15 травня 2017 року у справі № 734/387/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

Крім того, заявник посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки апеляційний суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , належним чином не повідомленої про розгляд справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Станом на час призначення справи до розгляду відзивів на касаційну скаргу від інших учасників справи не надходило.

Рух справи у суді касаційної інстанції

19 березня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 січня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2021 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 січня 2020 року та постанови Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2021 року, відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, витребувано матеріали справи № 128/2294/17 із Вінницького районного суду Вінницької області та надано учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу.

У квітні 2021 року матеріали справи № 128/2294/17 надійшли до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 січня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2021 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 27 жовтня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик