Провадження № 2/235/1838/21
Справа № 235/5650/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року м.Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про видачу копії наказу про звільнення, пересилання трудової книжки поштою, стягнення заборгованості з оплати праці,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про видачу копії наказу про звільнення, пересилання трудової книжки поштою, стягнення заборгованості з оплати праці. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебував у трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська» з 14.08.1985, працюючи на посаді головного інженера з виробництва.

19.04.2021 коли він приблизно о 05.00год. приїхав на роботу, то його не пустили на територію шахти, оскільки його табельний номер був закритий та йому повідомили, що він звільнений.

До теперішнього часу трудову книжку та копію наказу про звільнення йому не видали також не був проведений розрахунок.

19.05.2021 позивач направив відповідачу заяву про проведення розрахунку, видачу копії наказу про звільнення та видачу трудової книжки. Факт отримання відповідачем заяви підтверджується рекомендованим повідомленням.

09.06.2021 позивач направив відповідачу заяву про видачу наказу про новий день звільнення, внесення запису до трудової книжки, визнання недійсним раніше внесеного запису про день звільнення, пересилання трудової книжки поштою, проведення розрахунку та сплату середнього заробітку за час затримки. Факт отримання заяви підтверджується рекомендованим повідомленням.

06.07.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про:

- надсилання на його адресу копії наказів про переведення його на іншу роботу за період з 2002 по 2018 роки;

- повідомлення про те, чи були здійснені йому доплати до поєднання професій (осад) в розмірі до 100% тарифної ставки, посадового окладу відсутнього працівника в порядку, обумовленому в «Додатку №24» розділи 9 Галузевої угоди (якщо були, то коли саме і у яких розмірах);

- повідомлення про те, чи була йому здійснена оплата з розрахунку тарифної ставки робітника шахтної поверхні 1-го розряду за фактичний час перевищення ліміту (по комп`ютерному обліку) з віднесенням витрат на основну діяльність підприємства (якщо була, то коли саме і у яких розмірах).

Факт отримання заяви підтверджується рекомендованим повідомленням.

Заява була обґрунтована тим, що позивач у період з 2002 по 2018 рік працював у скиповому комплексі «вугільна яма». На той час обіймав посаду начальника дільниці МДО. Саме у цей час там проводилися роботи з ремонту вертикальних гірничих виробок.

Відповідно до п.6 ч.3 Розділу ІІІ «Правил безпеки під час розробки родовищ рудних та нерудних корисних копалин підземним способом», затв. Наказом Міністерства соціальної політики України від 23.12.2016 №1592 (далі Правила), вибите або зламане кріплення гірничих виробок негайно заміняється відповідно до проекту виконання (організації) робіт (далі ПВР). Зазначені роботи повинні виконувати працівники, які ознайомлені з ПВР, у присутності посадових осіб, до обов`язків яких входить здійснення контролю за безпечним веденням робіт.

Відповідно до п.8 Розділу ІІ Правил, гірничі роботи повинні виконуватись згідно з проектами та паспортом відповідно до Гірничого закону України. У разі зміни гірничо-геологічних або виробничих умов, з введенням у дію нових нормативно-правових актів з охорони праці та охорони надр, нового обладнання та технології до проектів повинні бути внесені відповідні зміни (доповнення).

Відповідно до п.ІІ Розділу ІІ Правил, усі роботи з підвищеною небезпекою виконуються тільки за письмовим нарядом за формою, розробленою на кожній шахті (руднику). Перелік посадових осіб і працівників, які мають право видавати наряди, затверджується наказом (розпорядження) роботодавця.

З огляду на це на час виконання робіт позивач мав бути ознайомлений з ПВР у присутності посадових осіб, до обов`язків яких входить здійснення контролю за безпечним веденням робіт.

Відповідно до п.6.8 Колективного договору, підприємство взяло на себе зобов`язання встановлювати за узгодженням з профкомом працівникам підприємства доплати за поєднання професій (посад), розширення зони обслуговування, або збільшення об`єму робіт, виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника в розмірі 100% тарифної ставки, посадового окладу відсутнього працівника в порядку, обумовленому в «Додатку №24» розділу 9 Галузевої угоди.

Окрім цього за період роботи були неодноразові випадки часу вимушеного перебування на підприємстві (наприклад, замість 6 годин додатково було ще 1 год. 30хв.).

Відповідно до п.6.10 Колективного договору, час вимушеного перебування на підприємстві, в робочі дні і при роботі у вихідний день в шахті і на шахтній поверхні понад встановлений неоплачуваний ліміт внутрішнім розпорядком дня (одну годину), підлягає оплаті з розрахунку тарифної ставки робітника шахтної поверхні 1-го розряду за фактичний час перевищення ліміту (по комп`ютерному обліку) з віднесенням витрат на основну діяльність підприємства (п.8.4, п.9.6 Галузевої угоди).

Факт отримання цієї заяви підтверджується також рекомендованим повідомленням.

Однак, до теперішнього час жодних відповідей від відповідача позивач не отримував.

Факт перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем, а також факт його звільнення підтверджується формою ОК-5, з якої чітко вбачається, що до березня 2021 року відповідач нараховував позивачу заробітну плату. З форми ОК-5 видно, що відповідач за останні 2 місяці перед звільненням нараховував йому заробітну плату:

за лютий 2021 року 20947,52 гривень

за березень 2021 року 20985,64 гривень.

Відповідач надавав позивачу табуляграми на підтвердження нарахованої заробітної плати. Починаючи з грудня 2019 року, відповідач почав сплачувати заробітну плату не у повному обсязі та нерегулярно, що призвело до виникнення заборгованості за кожен місяць. Так, за табуляграмами відповідач нарахував позивачу наступну заробітну плату:

- грудень 2019 року 13769,47 гривень

- січень 2020 року 21791,24 гривень

- лютий 2020 року 19355,22 гривень

- березень 2020 року 20523,54 гривень

- квітень 2020 року 20687,67 гривень

- травень 2020 року 22848,78 гривень

- липень 2020 року 19963,51 гривень

- серпень 2020 року 22795,82 гривень

- вересень 2020 року 21036,74 гривень

- жовтень 2020 року 21146,56 гривень

- листопад 2020 року 21212,61 гривень

- грудень 2020 року 23075,01 гривень

- січень 2021 року 23815,08 гривень

- лютий 2021 року 20947,52 гривень

- березень 2021 року 20985,64 гривень

- квітень 2021 року 41846,05 гривень.

Загалом за період з грудня 2019 року по квітень 2021 року відповідач мав сплатити позивачу 203243,98 гривень, але розрахунок при звільненні не провів.

Згідно з роздруківкою з рахунку Приватбанку позивачу сплачено з 08.06.2021 року загальну суму у розмірі 41951,28 гривень.

Таким чином на теперішній час відповідач має заборгованість у розмірі 161292,70 гривень (203243,98 41951,28).

Позивач просить суд зобов`язати відповідача видати йому копію наказу про звільнення та переслати належним чином оформлену трудову книжку поштою та стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 161292,70 гривень.

Ухвалою суду від 16 серпня 2021 року відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

Представник відповідача у відзиві на позов зазначив, що відповідач заявлені позовні вимоги не визнає у повному обсязі, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. На думку відповідача заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі є безпідставними, оскільки звільнення позивача здійснено у повній відповідності до норм чинного законодавства.

Останній день праці позивача 08.04.2021 року - 1 зміна, що підтверджується довідкою з відділу контрольного табелю (скорочено ВКТ) від 19.08.2021 року.

Позивачу в якості сум, що підлягають сплаті при звільненні було нараховано: за 12.2019 року - (після обов`язкових утримань до сплати - 761,91 грн)

за 01.2020 року - (після обов`язкових утримань до сплати 17541,95 грн)

за 02.2020 року - (після обов`язкових утримань до сплати 15582,95 грн)

за 03.2020 року - (після обов`язкових утримань до сплати 16521,45 грн)

за 04.2020 року - (після обов`язкових утримань до сплати 16653,57 грн)

за 05.2020 року - (після обов`язкових утримань до сплати 33059,54 грн)

Всього: 100119,37 гривень.

Даний факт підтверджується довідкою № 613 від 03.08.2021 року, яка долучена до матеріалів справи самим позивачем та надана відповідачем.

Суми в довідках зазначені після обов`язкових утримань до сплати, тобто вже з утриманням підприємством з цих сум обов`язкових податків та зборів.

Довідки, видані ДП «ВК «Краснолиманська», надані позивачем в якості доказу невиплати відповідачем заробітної плати позивачеві, свідчать лише про нараховані розміри заробітної платні, та не несуть в собі будь-якого доказового значення щодо їх виплати чи не виплати. Будь-яких інших доказів на підтвердження невиплати заробітної платні позивачем не надано. Не надано також і довідки про розмір заборгованості із заробітної плати, яку позивач просить стягнути. Крім того, відповідач не погоджується про те, що подання позивачем позову до ДП «ВК «Краснолиманська» про стягнення заборгованості із заробітної плати можна вважати належним зверненням звільненого працівника з вимогою про розрахунок.

Стосовно заявлених позовних вимог по заборгованості в розмірі 161292,70 гривень відповідач зазначає, що позивач не обґрунтував розрахунками вказану суму, тому по суті ці вимоги є безпідставними.

08.04.2020 року позивача було звільнено відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України за скоєний прогул, що підтверджується копією наказу про застосування дисциплінарного стягнення від 08.04.2021 року №721К.

Відповідно до копії доповідної записки вх. 7 від 08.04.2021 року зазначено, що заступник головного інженера з виробництва Технічної служби ОСОБА_1 не з`явився до відділу кадрів для ознайомлення з наказом про його звільнення за прогули, не отримав документ № 20 «Наказ (розпорядження) про припинення трудового договору» та отримання трудової книжки.

У зв`язку з цим на адресу позивача було відправлено повідомлення про звільнення ОСОБА_1 з 08.04.2021 р. за скоєний прогул по п.4 ч.1. ст.40 КЗпП України, з пропозицією прибути до ДП «ВК «Краснолиманська» для отримання трудової книжки, чи надати письмову згоду на те, щоб трудова книжка була направлена ОСОБА_1 поштою, з вказівкою адреси, на яку направити трудову книжку та звірена копія наказу ДП «ВК «Краснолиманська» № 721К від 08.04.2021 року, що підтверджується додатками копія повідомлення № 67/9 від 09.04.2021, копією фіскального чека про відправлення поштою та копією опису вкладення у лист.

Отже, будь-яких перешкод для отримання трудової книжки та наказу про звільнення з боку відповідача не було, а лише сприяло для отримання позивачем.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги позивача про видачу копії наказу про звільнення, пересилання трудової книжки поштою, стягнення заборгованості з оплати праці є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Позивач у позові зазначив, що просить справу розглядати без його участі. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується відповідач, що ОСОБА_1 працював у ДП «ВК «Краснолиманська».

08.04.2021 року ОСОБА_1 звільнено з 08.04.2021 року за скоєний прогул по п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с.58).

З доповідної записки заступника генерального директора В.Ю. Дейкун вбачається, що ОСОБА_1 не з`явився до відділу кадрів для ознайомлення з наказом про звільнення, не отримав наказ про припинення трудового договору та трудову книжку (а.с.59).

14.04.2021 року на адресу ОСОБА_2 направлено повідомлення з проханням з`явитися для отримання трудової книжки, або направити згоду на те, щоб трудову книжку було направлено поштою. Також цим листом направлено позивачу копію наказу про звільнення (а.с.60-62).

Позивач стверджуючи, що у нього виникли проблеми з отриманням трудової книжки посилається на заяву, яку він направив на адресу відповідача 09.06.2021 року (а.с.11). Як доказ того, що саме ця заява була направлена на адресу відповідача, позивач надав копії описів (а.с.10, 12) та рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.9, 15). Проте на даних описах відсутні будь-які відмітки відділення пошти про наявність у рекомендованих листах саме цих вкладень. Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення свідчить тільки про отримання листів 25.05.2021 року та 14.07.2021 року, та не доводить того, що у листах були саме заяви позивача від 09.06.2021 р. (а.с.11), та від 06.07.2021 р. (а.с. 13-14).

Таким чином, суд не може погодитись з позицією позивача про неможливість отримати трудову книжку та копію наказу про звільнення. Судом не встановлено наявність будь-яких перешкод для звернення позивача до підприємства з метою отримання копії наказу та трудової книжки. Таким чином, позовна вимога про зобов`язання ДП «ВК «Краснолиманська» видати ОСОБА_1 копії наказу про звільнення та переселення належним чином оформленої трудової книжки поштою, задоволенню не підлягає, у зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю.

Щодо стягнення заборгованості по заробітній платі суд зазначає наступне.

В позовні заяві та розрахункових листках за період з грудня 2019 року по квітень 2021 року (а.с.16-21) суми до виплати вказані з урахування обов`язкових податків та зборів. Станом на дату розгляду цивільної справи залишок заборгованості складає 100119,37 гривень. Дана сума вказана вже після утримань обов`язкових податків та зборів.

У статті 55 Конституції України вказано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до статті 2 КЗпП працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» / «правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності.

Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Оскільки відповідачем не вчасно виплачена заробітна плата позивачу, вона підлягає стягненню в примусовому порядку в розмірі 100119,37 гривень. Таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору позивачів у справах про стягнення заробітної плати, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1001,19 гривень на користь держави.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81,141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 47, 115 КЗпП України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про видачу копії наказу про звільнення, пересилання трудової книжки поштою, стягнення заборгованості з оплати праці задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 100119 (сто тисяч сто дев`ятнадцять) гривень 37 копійок, без утримання з цієї суми податків та зборів.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь держави судовий збір в розмірі 1001 (одна тисяча одна) гривня 19 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду або через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, а також відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ДП «ВК «Краснолиманська», , місцезнаходження: м. Родинське, вул. Перемоги,9.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено 22.10.2021 року.

Суддя: