Справа № 466/8335/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Донченко Ю.В.

за участю секретаря судового засідання Пилипців О.-І.І.

Справа № 466/8335/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

за участі позивача ОСОБА_1

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 22 липня 1990 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) зроблено відповідний актовий запис №2145. За час спільного проживання з відповідачем у них народилися сини: - ОСОБА_3 , 1992 року народження та ОСОБА_4 , 1998 року народження.

Зазначає, що шлюб з відповідачем не склався через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Вказує, що відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності дітей, що ображає її честь і гідність. Від суперечок та скандалів погіршилося її самопочуття, перебуває в стані постійного стресу. Окрім того відповідач зловживає спиртним, вчиняє скандали, у зв`язку з чим позивачкою був викликаний наряд поліції, яким відносно кривдника був винесений терміновий заборонний припис.

Вважає, що збереження шлюбу недоцільне та небажане, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дітей, просить шлюб розірвати.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 08.09.2021 року справу номер 466/8335/21 передано до розгляду судді Донченко Ю.В.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 21.09.2021 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, дану справу призначено до судового розгляду у спрощеному позовному порядку.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та дала аналогічні пояснення тим, які викладені в позовній заяві, просить їх задовольнити; також в судовому засіданні доповнила, що життя з відповідачем стало нестерпним, вони разом проживають за однією адресою, однак спільного господарства не ведуть не підтримують подружніх стосунків. Просить суд залишити їй прізвище « ОСОБА_1 » та судові витрати не стягувати з відповідача, проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечила.

Відповідач в судове засідання, призначене на 11.10.2021 р. та повторно на 20.10.2021 р. не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Виклик відповідача здійснений поштою за адресою його проживання: АДРЕСА_1 . Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу повернулось на адресу суду з відмітками «вручено особисто». (а.с.25), а також заявкою про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS- повідомлень. Причин неявки ОСОБА_2 суду не повідомив, а також не повідомив про можливу зміну свого місця проживання чи перебування.

Суд за письмовою згодою позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів.

Інших заяв, клопотань від сторін не надходило.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинн ості рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 22 липня 1990 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) зроблено відповідний актовий запис №2145, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 27.08.2021 року. (а.с.5).

Згідно матеріалів справи сторони проживають разом, однак не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують.

Позивач в позовній заяві та в судовому засіданні вказує на те, що примирення між ними не можливе і просить шлюб розірвати, оскільки позивач часто випиває, погрожує, а це суперечить інтересам її і дітей.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції, і є частиною національного законодавства України.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, враховуючи дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично розпалася, збереження сім`ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано.

Судові витрати по справі складаються із судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач не просить вирішити питання розподілу судових витрат та стягнення таких з відповідача.

Керуючись ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив :

позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 22 липня 1990 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №2145.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП- НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП- НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Текст рішення виготовлено та підписано 20.10.2021 року.

Суддя Ю. В. Донченко