Справа № 654/3046/21
Провадження №2/654/1114/2021
УХВАЛА

21 жовтня 2021 року суддя Голопристанського районного суду Херсонської області Сіянко В.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

До Голопристанського районного суду Херсонської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням №65320885, відкритого відповідно до постанови від 11.05.2021 старшим державним виконавцем Голопристанського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Зелінською Ольгою Вікторівною.

Обґрунтовуючи зазначену заяву ОСОБА_1 вказує на те, що на підставі виконавчого листа №654/229/21 виданого 11.03.2021 Голопристанським районним судом Херсонської області стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 02 лютого 2021 і до досягнення дітьми повноліття.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

На підставі даного виконавчого листа 11.05.2021 старшим державним виконавцем Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Зелінською Ольгою Вікторівною відкрито виконавче провадження №65320885.

На сьогоднішній день відбувається стягнення грошових коштів з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей, однак діти фактично проживають з батьком - ОСОБА_1 , який їх утримує, а мати проживає окремо та безпідставно отримує кошти.

В подальшому заявник звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які стягуються на підставі виконавчого листа №654/229/21 виданого 11.03.2021 Голопристанським районним судом Херсонської області.

Також, просив суд стягнути аліменти з ОСОБА_2 на його користь на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем проживання батька ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали вказаної заяви про забезпечення позову суд дійшов висновку, що у задоволені зазначеної заяви слід відмовити із наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Положеннями частин 2 та 3 статті 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості потрібні для забезпечення позову; забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

У відповідності частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Положеннями пункту 6 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

В свою чергу, як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні, заявником у судовому порядку не оскаржується виконавчий документ на підставі якого проводиться стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а саме: виконавчий лист у справі №654/229/21, виданий Голопристанським районним судом Херсонської області 11 березня 2021 року.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що заходи забезпечення позову не можуть бути застосовані, оскільки їх застосування ставиться у залежність від наявності факту оскарження боржником у судовому порядку виконавчого документу.

В свою чергу відсутність обставин зазначеного оскарження унеможливлює застосування судом такого виду забезпечення позову, як зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа.

Крім того, суд зауважує, що зупинення стягнення у виконавчому проваджені, призводить до зупинення виконання судового рішення, яке є обов`язковим до виконання в силу положень статті 129 Конституції України та статті 18 ЦПК України, що є неприпустимим. При цьому, як зазначено в пункті 2 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Відповідно до згідно абзацу 3 пункту 4 даної постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 р. у справі № 211/129/18-ц (провадження № 61-45969 св18). Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З даного приводу суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. З урахуванням наведеного застосування такого виду забезпечення позову, як зупинення стягнення у виконавчому провадженні у даному випадку безумовно вплине на законні права та інтереси неповнолітніх дітей, на отримання аліментів, що є не припустимим в силу приписів статті 8 Закону України „Про охорону дитинства від 26.04.2001 р. № 2402-ІІІ.

Крім того, згідно частини 10 статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Застосування судом таких заходів забезпечення позову, які за змістом є вирішенням спору по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Забезпеченням позову в такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, передбачених ЦПК України, що є неприпустимим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 р. у справі № 759/119/18 (провадження № 61-48726св18).

З урахуванням вищенаведеного суд зазначає, що забезпечення даного позову про припинення стягнення аліментів в обраний позивачем спосіб є вирішенням справи по суті, що в свою чергу є неприпустимим в сили приписів частини 10 статті 154 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у спосіб, про який зазначає заявник. Інших обставин, які б вбачались з матеріалів заяви та надавали обґрунтовані підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову, які були б передбачені нормами Цивільного процесуального кодексу України та не суперечили їм, заявник не зазначив.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 260, 261, 263 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів на утримання неповнолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які стягуються на підставі виконавчого листа № 654/229/21, виданого Голопристанським районним судом Херсонської області відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Голопристанський районний суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяВ. М. Сіянко