ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1284/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Гриньова А. М.,

з участю представників сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/31251/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , поданою її представником ОСОБА_1 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2021 року (суддя Мазурок О. В., повне судове рішення складено 31 травня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спадщині.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

19 листопада 2019 року ОСОБА_3 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначала, що з червня 2001 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час смерті чоловіка була зареєстрована та проживала разом з ним у квартирі АДРЕСА_1 , а тому є такою, що прийняла спадщину. До нотаріальної контори подала заяву про прийняття спадщини дочка покійного ОСОБА_4 , приховавши при цьому наявність іншого спадкоємця першої черги (дружини). Приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Наконечна М. І. завела спадкову справу № 53-2018. Із-за того, що ОСОБА_4 на вимогу нотаріуса не надала оригінали правовстановлюючих документів на рухоме майно померлого, свідоцтва про право на спадщину не видавались.

ОСОБА_5 на праві власності належав автомобіль ВАЗ-21114 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 01 вересня 2005 року. Цей автомобіль вони придбали під час шлюбу за спільні кошти, а тому він є спільною сумісною власністю подружжя. Орієнтовна залишкова вартість транспортного засобу 100000 грн. Частка ОСОБА_4 у спадщині ј, а вона має право на ѕ автомобіля.

Відповідачка протиправно заволоділа транспортним засобом і документами на нього та розпоряджається на свій розсуд.

Тому позивачка просила стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 75000 грн грошової компенсації вартості частки у спадщині після смерті чоловіка ОСОБА_5 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2021 року у позові відмовлено.

ОСОБА_3 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову - стягнення з ОСОБА_4 на її користь грошової компенсації частки у спадщині у розмірі 54030 грн. Посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Суд не врахував те, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Автомобіль є неподільною річчю і виділення в натурі частки із спільного майна є неможливим, а тому вона має право на одержання грошової компенсації за належну частку, оскільки позбавлена можливості користуватися своїм спадковим майном. З урахуванням вартості автомобіля ВАЗ-21114 2005 року випуску 72040 грн вважає, що має право на компенсацію у сумі 54030 грн.

У засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав. Представник ОСОБА_4 визнав її необґрунтованою.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

За змістом частин 2 і 4 статті 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до пунктів 3 і 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у позові, суд виходив з того, що вимога про стягнення грошової компенсації вартості частки у спадщині є передчасною, оскільки сторони не одержали свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 .

Такий висновок суду не відповідає вимогам закону.

Установлено, що ОСОБА_3 з 07 червня 2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час його смерті позивачка була зареєстрована та постійно проживала разом з чоловіком у АДРЕСА_2 .

На підставі заяви дочки померлого ОСОБА_4 про прийняття спадщини від 13 вересня 2018 року приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Наконечна М. І. завела спадкову справу щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Відповідно до повідомлення РСЦ МВС в Хмельницькій області № 31/22-3562 від 27 вересня 2019 року у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів єдиної інформаційної системи МВС за параметрами пошуку: ОСОБА_5 виявлено транспортний засіб ВАЗ 21114 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 01 вересня 2005 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/123-21/1177-АВ від 09 березня 2021 року середня ціна продажу автомобіля ВАЗ 21114 2005 року випуску на час проведення експертизи складає 72040 грн.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються представниками сторін.

За змістом статей 1216 і 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК україни).

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України).

Відповідно до положень частини 1 статті 1267 і частини 1 статті 1278 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

На підставі частин 1 і 3 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (стаття 1297 ЦК України).

Спадщина належить спадкоємцям, які її прийняли, на праві спільної часткової власності (частина четверта статті 355 ЦК України), а тому при її поділі застосовуються передбачені в Главі 26 ЦК України правила, що регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ проводиться у судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Якщо згоди про поділ (виділ) спадщини досягти не вдалося, то вони провадиться у судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців. Вирішення судового спору щодо поділу спадкового майна, стягнення компенсації вартості частки не залежить від отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину.

Фактично суд першої інстанції ухилився від вирішення спору.

Тому заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про необхідність вирішення спору, оскільки відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину.

Установлено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 . З приводу спадкового майна між ними виник спір. Свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцям не видані.

Позивачка, вимагаючи стягнення з відповідачки грошової компенсації за належну частку у спадковому майні (автомобіль ВАЗ-21114 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ), не надала доказів того, що ОСОБА_4 заволоділа транспортним засобом і документами на нього.

Не містить посилання на такі докази й апеляційна скарга.

Представник відповідачки у засіданні апеляційного суду пояснив, що його довірителька автомобіль не забирала і ним не користується. За життя ОСОБА_5 передав транспортний засіб з документами своєму онукові, у якого автомобіль знаходиться по теперішній час і який ним користується.

За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1 і 2 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини 1 і 2 статті 80 ЦПК україни).

Згідно з частинами 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене позов не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 4 статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Рішення суду першої інстанції необхідно змінити, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Оскільки апеляційний суд змінює судове рішення у частині мотивів його ухвалення, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану її представником ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2021 року змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта