СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 369/15759/19

пр. № 2/759/2130/21

30 вересня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м.Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.;

при секретарі Істоміній О.Г.;

за участю позивачки ОСОБА_1 ;

представника позивачки ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9) про усунення перешкод у здійсненні бабою і дідом своїх прав щодо спілкування і виховання онуки, суд -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року позивачі звернулись до Києво-Святошинського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_5 (змінила прізвище на ОСОБА_5 ) про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні онуки з дідом та бабусею та просили суд зобов`язати відповідачку ОСОБА_5 не чинити їм перешкод у вихованні та у спілкуванні з малолітньою онукою ОСОБА_7 та визначити способи участі позивачів у вихованні дитини, а саме:

- щонеділі з 10.00 год. до 19.00 год. без присутності матері;

- кожного місяця останні вихідні після досягнення дитиною трирічного віку, забирати дитину до міста Житомира з 09.00 год. суботи до 20.00 год. неділі наступного дня;

- необмежене спілкування з онукою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування;

- у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення з онукою або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні дитина проводить із позивачами;

- на святкові дні такі як: Новий Рік, Різдво, День народження доньки за дозволом матері забирати онуку до міста Житомира до 20.00 год. наступного дня;

- забирати онуку на дні народження позивачів, а також їх сина без участі матері та інших осіб до 22.00 наступного дня.

Позивачі посилаються на ті обставини, що 14.02.2015 року між їх сином ОСОБА_9 та відповідачкою було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька - ОСОБА_7 .

В травні 2019р. ОСОБА_9 та відповідачка фактично припинили шлюбні відносини та разом не проживають

Позивачі стверджують, що після фактичного припинення шлюбних відносин відповідачка чинить позивачам перешкоди у спілкуванні із малолітньою онукою, на телефонні дзвінки не відповідає, у зв`язку з чим вони вимушені були звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Києво - Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. від 28.01.2020 року було відкрито провадження у порядку загального позовного провадження (а.с. 25-26).

Ухвалою судді Києво - Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. справу було передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 67-68).

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Кириленко Т.В. від 23.11.2020 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с. 76-77).

04.02.2021 року до суду було подано відзив на позовну заяву, у якому відповідачка заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючи на те, що спілкування дитини з дідом та бабусею, а тим більше перебування в іншому місті без присутності матері буде суперечити інтересам дитини (а.с. 85-86).

23.02.2021 року позивачі подали до суду відповідь на відзив, у якому заперечували проти доводів відповідачки, зазначаючи, що дід з бабою також є родичами дитини, а тому мають право на участь у вихованні дитини (а.с. 103-111).

29.03.2021 року відповідачка надала суду заперечення на відповідь на відзив, у якому вона зазначила, що позивачі з дня народження дитини жодного разу її не відвідували, а виховання дитини є правом діда та баби, у той час як для матері, у відповідності до Сімейного кодексу України, це є обов`язком і вона має забезпечити виховання та розвиток дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Однак враховуючи право позивачів приймати участь у вихованні дитини відповідачка просила встановити такий порядок їх участі у вихованні дитини: періодичні побачення (один раз на квартал) у вихідні або святкові дні в проміжок часу з 10.00 до 19.00 год. в місці проживання дитини, або іншому місці за попередньою домовленістю та в присутності відповідачки. Також дозволити спілкування з дитиною за допомогою засобів телефонного зв`язку в проміжок часу з 08.00 до 20.00 год. (а.с. 124-128).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 185-186).

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивачів підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з урахуванням висновку Святошинської районної в м. Києві державної адіміністрації від 5.07.2021р. Крім того, просили визначити можливість спілкування з дитиною також щороку у їх дні народження, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 з 10.00 до 20.00год.

Представник відповідачки позов визнав частково та вважав можливим побачення та спілкування позивачів з малолітньою онукою в присутності відповідачки в порядку, зазначеному відповідачкою у запереченні на відповідь на відзив.

В судове засідання 30.09.2021р. представник відповідачки та відповідачка, не дивлячись на погодження дати розгляду справи, не з`явились, доказів поважності причин неявки суду не надали, а тому суд, враховуючи на тривалість розгляду справи, вважає можливим слухати справу у їх відсутність.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, просив проводити судовий розгляд за його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, 14.02.2015 року між сином позивачів ОСОБА_9 та відповідачкою було укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька - ОСОБА_7 , яка, відповідно, є онукою позивачів (а.с. 5).

Із травня 2019 року стосунки між ОСОБА_9 та відповідачкою погіршились, вони прининили спільне проживання, дитина проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , де вони і зареєстровані (а.с. 87-88).

Згідно акту обстеження умов проживання від 03.12.2020 року за адресою: АДРЕСА_3 , де проживають позивачі, комісією було встановлено наявність усіх зручностей та відповідні умови для проживання дитини (а.с. 113).

Як пояснила в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , до травня 2019р. їх син з онукою та дружиною проживали разом з ними в АДРЕСА_3 , де для онуки були створені всі умови для проживання. При чому враховуючи той факт, що відповідачка навчалась, а в подальшому проходила практику, онукою з дня її народження опікувалась саме позивачка, тому між ними склалися дуже тісні і добрі стосунки. Однак після конфлікту між сином та відповідачкою, який виник в травні 2019р., відповідачка забрала дитину, всі свої речі та виїхала з їх будинку і тривалий час місце перебування дитини їм було невідомо, у зв`язку з чим їх син звертався з заявами до правоохоронних органів. В даний час їм відомо, що відповідачка з дитиною проживає в АДРЕСА_2 , проте можливості зустрічатись з онукою їм позивачка не надає, на телефонні дзвінки не відповідає, подарунки для дитини вони відправляють поштою.

Дані пояснення позивачки не були спростовані відповідачкою та підтверджуються копіями звернень ОСОБА_9 в червні 2019р. до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, Служби у справах дітей Богородчанської РДА щодо встановлення місця проживання дитини (а.с. 6-7), а також спростовують твердження відповідачки у запереченнях на відповідь на відзив, що позивачі з дня народження онуку не відвідували та не спілкувалися з нею та свідчить про здійснення нею перешкод у вільному спілкуванні дідуся та бабусі з онукою.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108).

ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, п. 82).

Згідно зі статтею 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Тлумачення частини другої та третьої статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.

У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання, тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль.

Тривалість часу, проведеного дитиною з бабусею чи дідусем може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від ІНФОРМАЦІЯ_3 2016 року).

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що баба, дід мають право на особисте спілкування з онуками, а мати не має права перешкоджати їм спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав», висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування повинні бути додані документи, які підтверджують викладені у ньому обставини.

Отже, виходячи з аналізу вказаних норм законодавства України, при розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування діда й баби з онуками обов`язковим є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні.

Згідно висновку Святошинської районної в м. Києва державної адміністрації як органу опіки № 107-40/3803 від 05.07.2021р., витребуваного судом, комісією встановлено, що батьки дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Кижва від 13.01.2020р. Мати дитини ОСОБА_5 разом з малолітньою ОСОБА_7 постійно проживають за адресою АДРЕСА_2 . ОСОБА_10 відвідує дошкільний навчальний заклад № 71 Святошинського району м. Києва.

Враховуючи викладене та пропоциції комісії, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, святошинська районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування рекомендує визначити свособи участі позивачів у вихованні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином: І та ІІІ субота щомісяця з 10.00 год. до 20.00 год. та ІІ та ІV неділя щомісяця з 15.00 год. до 20.00 год. (а.с. 189-190).

Суд погоджується з таким висновком Органу опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації та вважає, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування бабусі та дідуся з онукою, а тому доводи позивачів про те, що відповідачкою їм чиняться перешкоди у вільному спілкуванні та у вихованні онуки є обгрунтованими та доведеними.

Встановивши наявність перешкод у вільному спілкуванні між бабусею, дідусем та онукою, надаючи оцінку висновку Органу опіки та піклування Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації від 05.07.2021 року щодо визначення участі дідуся ОСОБА_3 та бабусі ОСОБА_1 у спілкуванні з онукою ОСОБА_7 та доводам позивачів в цій частині, суд приходить до висновку про те, що з урахуванням віку онуки, стану їх здоров`я та її інтересів, відсутності протиправних дій бабусі та дідуся стосовно своєї онуки, бажання бачитися, піклуватися про них та виховувати їх, вважає, що вірним буде визначити порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши наступний графік їх побачень: І та ІІІ суботи щомісяця з 10.00 год. до 20.00 год. та ІІ та ІV неділі щомісяця з 15.00 год. до 20.00 год., а також у дні народження позивачів ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 з 10.00 до 20.00 год.

Визначаючи часи спілкування дідуся та бабусі з онукою без участі матері, суд враховує вік онуки, відсутність доказів негативного впливу бабусі та дідуся на неї та вважає, що присутність обох сторін під час зустрічей позивачів з дитиною не сприятиме перебуванню дитини у цей час у спокійному та стійкому середовищі, з огляду на неприязні стосунки сторін у справі, а також наявністю у відповідачки нової сім`ї та народження в ній дитини, про що було зазначено представником відповідачки в судовому засіданні (а.с. 163).

При цьому наявність конфлікту та неприязні відносин між відповідачкою та позивачами не є підставою для обмеження прав останніх на спілкування з онукою.

Підсумовуючи зазначене, суд вважає, що такий спосіб участі бабусі та дідуся у вихованні онуки та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як бабусі та дідуся, так і онуки, а також є достатнім для забезпечення участі діда та баби у процесі виховання онуки. Відповідачка не довела, що спілкування діда та баби з онукою, яка з дня народження та до травня 2019р. фактично проживала з ними однією сім`єю, буде перешкоджати її нормальному розвитку.

Враховуючи той факт, що в судовому засідання позивачі позов підтримали з урахуванням способів участі, встановлених висновком органу опіки та піклування від 5.07.2021р., суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 32, 48, 51, 55, 129, 129-1 Конституції України,ст.ст. 3, 17, 19, 151-153, 155, 162 Сімейного кодексу України,ст. ст. 11, 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 1-16, 29 Цивільного кодексу України,ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9) про усунення перешкод у здійсненні бабою і дідом своїх прав щодо спілкування і виховання онуки - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні онуки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити способи участі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою ОСОБА_7 , а саме: 1 та Ш суботу щомісяця з 10.00 до 20.00 год., ІІ та ІV неділю щомісяця з 15 до 20год. без присутності матері, а також щороку у дні народження бабусі та дідуся - ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 з 10.00 до 20.00год.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення було виготовлено 13.10.2021 року.

Суддя Т.В. Кириленко