КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№2-к/824/151/2021
22-ск/824/28/2021 Доповідач - Гуль В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Гуля В.В., перевіривши виконання вимог статей 454, 455 ЦПК України по справі за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Українська правнича фундація» від 02 липня 2021 року у справі №3105/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

встановив:

В травні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Третейського суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за Договором позики від 16 березня 2020 року, посилаючись на те, що 16 березня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики.

За умовами п. 1 Договору Позикодавець передає у власність Позичальника гроші в сумі 2 000,00 (дві тисячі) доларів США, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошей протягом 2 (двох) місяців, але в будь-якому разі не пізніше 16 травня 2020 року.

Сторонами погоджено, що факт одержання позики підтверджує даний Договір, власноручно підписаний Позичальником в момент передачі йому суми позики (п. 2 Договору).

Згідно до пунктів 3 та 5 Договору позику Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві готівкою в доларах США в строк, зазначений в п. 1 Договору.

Договором також передбачено право Позичальника повернути, а Позикодавець зобов`язується прийняти позичену суму достроково до настання строку, зазначеного в п. 1 Договору (п. 7 Договору).

Після повернення всієї суми позики Позикодавець повинен повернути позичальнику даний Договір на якому зробить відмітку про повне виконання Договору (повернення суми позики) Позичальником (п. 4 Договору).

Відтак, наявність оригіналу даного Договору з такою відміткою у Позичальника підтверджує виконання ним свого зобов`язання щодо повернення позики (п. 5 Договору).

Позика вважається повернутою в момент передання Позикодавцеві грошей готівкою, або за домовленістю сторін - зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (п. 8 Договору), а у разі відмови Позикодавцем прийняти гроші Позичальник має право внести суми на депозитний рахунок (п. 10 Договору).

Пунктом 11 Договору Сторони зазначили про обізнаність із змістом ст. ст. 1047, 1048 Цивільного кодексу України.

Однак, станом на 31.05.2021 року, на день подання позову, Відповідач вказані кошти Позивачу не повернув.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Українська правнича фундація» від 02 липня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 000,00 доларів. - заборгованості за договором позики, 62,30 долари США - 3% річних, а також 1000 грн реєстраційного збору та 3335,70 грн третейського збору.

В заяві ОСОБА_1 просить рішення третейського суду скасувати, як незаконне та необґрунтоване, посилаючись на те, що 17.06.2021 року він направив суду заяву про відвід третейського судді Письмака О.Є., призначеного ухвалою Голови Третейського суду від 11.06.2021 року, через неупередженість розгляду даної справи третейським суддею Письмаком О.Є. і заінтересованість у результаті розгляду даної справи та перебування третейського судді в особливих стосунках з головою суду, який є представником позивача.

З цих підстав відповідачем було подано заяву про відвід судді Письмаку О.Є.

У задоволенні заяви про відвід було відмовлено ухвалою голови Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Українська правнича фундація» від 01 липня 2021 року у зв`язку з тим, що викладені в заяві обставини не є підставами для відводу третейського судді. Проте зі змісту цієї ухвали вбачається, що позивач заперечень щодо заявленого відводу судді третейського суду Письмака О.Є. не подав.

Відповідно, при розгляді заяви про відвід не було враховано, що позивач в третейському спорі не висловив заперечень щодо відводу третейського судді Письмака О.С., тому останній вважається відведеним з дня подання заяви про його відвід в силу положень ч. 7 ст. 20 Закону України «Про третейські суди».

Таким чином склад третейського суду при Асоціації «Українська правнича фундація», яким прийнято рішення від 02.07.2021 року, не відповідає вимогам закону, що є достатньою підставою для скасування такого рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» та п. 4 ч. 2 ст. 458 ЦПК України.

Крім того, підставою для скасування рішення є те, що договір позики є удаваним правочином, оскільки 16.04.2019 року між дружиною відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено ексклюзивний договір на інформаційне обслуговування продавця, предметом якого є надання послуг з продажу об`єкту нерухомості - домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Наприкінці 2019 року нерухомістю зацікавився позивач в особі свого представника Тимура Сіверського, з яким відповідач почав вести всі переговори з приводу оформлення процедури купівлі-продажу нерухомості.

У лютому 2020 року позивач особисто оглянув готовність її придбати. Після узгодження процедурних питань із власником нерухомості позивач погодив початок робіт для підготовки нерухомості до придбання та компенсації поточних витрат для чого позивач повинен був передати відповідачу 2000 доларів США.

Проте позивач відмовився підписувати договір завдатку, а запропонував укласти саме договір позики, що свідчить про удаваність цього правочину.

У відзиві позивач посилається на безпідставність вимог заяви про скасування рішення третейського суду, оскільки порядок відводу врегульований регламентом Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Українська правнича фундація».

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про третейські суди» встановлено, що в Україні можуть утворюватися та діяти постійно діючі третейські суди та третейські суди для вирішення конкретного спору .

Згідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про третейські суди», порядок та правила розгляду справ у постійно діючих третейських судах встановлюються цим Законом та регламентом третейського суду.

Згідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про третейські суди», регламент третейського суду повинен визначати порядок та правила звернення до третейського суду, порядок формування складу третейського суду, правила вирішення спорів третейським судом, інші питання, віднесені до компетенції третейського суду цим Законом. Регламент третейського суду може містити положення, які хоча і не передбачені цим Законом, але не суперечать принципам організації та діяльності третейського суду, визначеним цим Законом, і є необхідними для належного здійснення третейським судом повноважень з третейського вирішення спорів.

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про третейські суд» регламентовано, що сторони мають право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів. За домовленістю сторін вони можуть доручній третій особі (юридичній або фізичній) призначення чи обрання третейського суду чи суддів.

Частиною 3 ст. 14 Закону України «Про третейські суди» визначено, що у постійно діючих третейських судах призначення чи обрання третейських суддів здійснюється із затвердженого відповідно до статті 8 цього Закону списку третейських суддів, який за регламентом цього постійно діючого третейського суду - може мати обов`язковий чи рекомендаційний характер.

Згідно до ч. 1 ст. 16 Закону Україні «Про третейські суди» склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді).

У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад -третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду (ч. 3 ст. 16 Закону України «Про третейські суди»).

Згідно до ч. 1-2 ст. 17 Закону України «Про третейські суди» формування складу третейського суду постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду. Формування складу третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору здійснюється в порядку, погодженому сторонами.

Згідно до ч. 4 ст. 20 Закону України «Про третейський суд» процедура відводу третейського судді у постійно діючому третейському суді визначається регламентом третейського суду з додержанням вимог закону.

21.04.2021 року Позачерговими Загальними Зборами Ради Асоціації «Українська правнича фундація», оформлених протоколом № 2, було затверджено нову редакцію Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Українська правнича фундація» (падалі по тексту - Регламент Третейського суду).

Регламентом Третейського суду передбачено:

п 1.3 Регламент Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Українська правнича фундація» - документ, яким визначаються порядок та правила звернення до Третейського суду, порядок формування складу Третейського суду, правила вирішення спорів Третейським судом, інші питання, віднесені до компетенції Третейського суду згідно до Закону. Регламент Третейського суду може містити положення, які хоча і не передбачені Законом, але не суперечать принципам організації та діяльності третейського суду, визначених Законом, і є необхідними для належного здійснення Третейським судом повноважень з третейського вирішення спорів.

П. 5.1 Третейський суддя не може брати участі у розгляді справи, а після призначення чи обрання підлягає відводу чи самовідводу:

- якщо він особисто чи опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи;

- якщо він є родичем однієї із сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, або перебуває з цими особами чи сторонами в особливих стосунках;

- на його прохання або за спільним рішенням, сторін;

- у разі встановлення стороною обставин, які дають їй підстави вважати упередженим або необ`єктивним ставлення третейського судді до справи, про яке сторона дізналася після його обрання чи призначення;

- у разі тривалого, більш як один місяць від дня призначення чи обрання, невиконання ним обов`язків третейського судді у конкретній справі;

- у разі виявлення невідповідності третейського судді вимогам, встановленим статтею 18 Закону України «Про третейські суди»;

-

якщо третейський суддя бере участь у вирішенні спору, який прямо чи опосередковано пов`язаний із виконанням ним службових повноважень, наданих державою.

П.5.5 Сторона спору може заявити відвід обраного призначеного третейського судді шляхом подання на ім`я Голови Третейського суду письмової мотивованої заяви про відвід третейського сумі протягом 3 (трьох) календарних днів після того, як цій стороні стали відомі обставини, які є підставою для відводу третейського судці відповідно до п. 5.1 цього Регламенту.

П.5.6 У випадку надходження заяви від сторони про відвід третейського судді Голова Третейського суду зобов`язаний, не пізніше 2 (двох) календарних днів з дня надходження, розглянути її та винести мотивовану ухвалу про задоволення заяви або про відмову у задоволенні заяви.

П.п. 5.6.1, 5.6 У разі задоволення заяви про відвід третейського судді - сторонам встановлюється строк в 10 (десять) календарних днів, з дня задоволення заяви про відвід, для обрання третейського судді для розгляду спору згідно до затвердженого Третейським судом списку третейських суддів Третейського суду. У разі якщо сторони спору не оберуть суддів (суддю) зазначений строк або оберуть різних судів (суддю), то третейського суддю призначає Голова Третейського суду.

П.п. 5.6.2, 5.6 У разі відмови у задоволенні заяви про відвід третейського судді розгляд спору продовжується тим третейським суддею, якому було заявлено відвід. Повторний відвід з тих же підстав не дозволяється.

Отже, саме Регламентом Третейського суду визначається процедура відводу третейського судді, зокрема п. 5.5 та п. 5.6 (із п.п. 5.6.1 та п.п. 5.6.2).

У вказаному Регламенті Третейського суду відсутнє положення на яке ОСОБА_1 посилається своїй заяві про скасування рішення третейського суду, зокрема, на ч. 7 ст. 20 Закону України «Про третейські суди» - «...За відсутності заперечень іншої сторони щодо заявленого відводу третейський суддя є відведеним з дня подання стороною заяви про його відвід».

Таким чином, склад Третейського суду, який розглянув дану справу відповідав вимогам ст. ст. 16-19 Закону України «Про третейські суди».

При цьому ОСОБА_1 не зазначає в своїй заяві яким конкретно вимогам статей 16-19 Закону України «Про третейські суди» не відповідав склад Третейського суду, який прийняв рішення у справі.

В зв`язку з цим не приймаються до уваги посилання апелянта на судову практику Верховного Суду щодо застосування ч. 7 ст. 30 Закону України «Про третейські суди», оскільки в даному випадку порядок відводу регулюється Регламентом Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Українська правнича фундація».

Таким чином із зазначених доводів про неповноважний склад третейського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Постановляючи рішення у справі, третейський суд виходив з того, що відповідачем не виконані зобов`язання, які випливають з договору позики.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на удаваність договору позики.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки у встановленому законодавством порядку відповідач належними та допустими доказами не довів, що між сторонами виникли інші правовідносини, ніж укладений між ними договір позики, щодо якого в силу ст. 204 ЦК України діє принцип презумпції правомірності правочину, апеляційна скарга і в цій частині є необгрунтованою.

Таким чином, за відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги, остання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 457, 459, 460 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Українська правнича фундація» від 02 липня 2021 року у справі №3105/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу-залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя В.В. Гуль