печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року Печерський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Бусик О.Л.

при секретарі судового засідання Шевчук А.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гіневської-Гайдай М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 5» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

04 січня 2021 року в квартирі позивача сталося залиття, внаслідок чого було пошкоджено стелю, стіни та підлогу коридору. У зв`язку з чим, позивач звернувся до обслуговуючої компанії - товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 5» (далі - ТОВ «Рада 5»).

12 січня 2021 року комісією у складі головного інженера ТОВ «Рада 5» Яцини П.В., інженера ОСОБА_4 та інженера з експлуатації ОСОБА_5 складено акт про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання).

Причиною залиття зазначено, що власниками квартири АДРЕСА_2 , що розташована на 16 поверсі було самовільно замуровано отвір у лицьовій панелі комунікативної шахти, передбачені проектом будинку, що призвело до неможливості обслуговування внутрішньої каналізаційної мережі та призвело до зміщення з`єднання вертикального трубопроводу системи з подальшим протіканням води по шахті та затіканням у квартиру АДРЕСА_3 , розташовану на 11-му поверсі, що було виявлено після прорізання отвору в стіні санвузла квартири АДРЕСА_4 .

Оскільки залиття квартири відбулось у зв`язку із пошкодженням внутрішньо-будинкових комунікацій, позивач звернувся до відповідача із заявою про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

Натомість відповідач надав відповідь про відмову у розгляді питання про відшкодування шкоди.

З метою визначення розміру шкоди, позивач звернувся до товариства з обмеженою відповідальністю «Екфард». За результатами проведеного огляду було складено висновок про вартість проведення відновлювального ремонту у квартирі позивача, яка становить 207 000 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо надання житлово-комунальних послуг та обов`язку з обслуговування внутрішньо будинкових систем, а саме: водопостачання, водовідведення, теплопостачання, гарячого постачання, зливної каналізації відбулось залиття квартири позивача.

З урахуванням того, що позивачу довелось вживати зусиль по вирішенню питання щодо відшкодування завданої шкоди, а відповідач відмовився добровільно відшкодувати завдану шкоду, що призвело до необхідності звертатись за отриманням правничої допомоги, тощо, що завдало позивачу моральних страждань, які позивач оцінює в 10 000 грн.

На підставі наведеного, позивач просив стягнути з відповідача майнову шкоду в сумі 207 000 грн та моральну шкоду в сумі 10 000 грн, витрати на сплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу й витрати на складення висновку про вартість відновлювального ремонту.

Ухвалою судді від 09 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

11 травня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує на те, що залиття квартири сталося не з вини відповідача, оскільки згідно з актом складеним працівниками ТОВ «Рада 5» причиною залиття стало самовільне замурування власниками квартири АДРЕСА_4 , що розташована на 16-му поверсі отвору у лицьовій панелі комунікативної шахти, передбачені проектом будинку, що призвело до неможливості обслуговування внутрішньої каналізаційної мережі та призвело до зміщення з`єднання вертикального трубопроводу системи з подальшим протіканням води по шахті та затіканням у квартиру АДРЕСА_3 , розташовану на 11-му поверсі, що було виявлено після прорізання отвору в стіні санвузла квартири АДРЕСА_4 .

Після отримання заявки від позивача про залиття його квартири відповідачем було здійснено ряд дій для виявлення причин залиття квартири позивача та перевірено квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , які знаходяться в зоні доступу та могли бути джерелом протікання.

У подальшому представниками ТОВ «Рада 5» було встановлено, що джерелом протікання є квартира АДРЕСА_4 , однак власниця квартири проживає в м. Одесі і доступ до цієї квартири отримати було неможливо і тільки 24 грудня 2020 року з`явився представник власниці і надав доступ до квартири й тільки 11 січня 2021 року було надано дозвіл власником квартири на здійснення отвору в стіні та усунення пошкоджень.

Згідно з проектною документацією на будинок АДРЕСА_11 , передбачено, що господарчо-побутові стоки згідно з ТУ №943 від 17 квітня 2001 року ДКО «Київводоканал» скидаються в каналізаційні мережі мікрорайону. Стояки і трубопроводи каналізації запроектовані із поліпропіленових труб. Стояки каналізації прокладаються в нішах, відвідні трубопроводи покладаються над підлогою «СВ» і після монтажу підлягають зашивці і облицюванню плиткою. На стояках передбачено ревізії, в нішах люки 300х400 мм. Але не зважаючи на це власниця квартири замурувала доступ, що призвело до того, що провести ревізію стало неможливо.

Ураховуючи те, що причиною залиття є той факт, що власником квартири АДРЕСА_4 стало самовільне замурування отвору у лицьовій панелі комунікаційної шахти передбачені проектом будинку, що призвело до неможливості обслуговування внутрішньої каналізаційної мережі.

14 жовтня 2014 року ТОВ «Рада 5» та власником квартири АДРЕСА_4 було укладено договір, згідно з умовами якого споживач зобов`язаний забезпечувати доступ до мережі, арматури, розподільчих систем представників підприємства за наявності в них відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання тощо.

Ураховуючи те, що винуватцем у залитті квартири позивача є власник квартири АДРЕСА_4 , то належним відповідачем у цій справі є саме власник квартири АДРЕСА_4 .

Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то вони є необґрунтованими оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів завдання йому моральної шкоди.

17 травня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що доводи відповідача про те, що він є неналежним відповідачем є безпідставними та необґрунтованими, оскільки в тому числі послуги з утримання будинку споруд та прибудинкових територій, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання, зливної каналізації, дератизації тощо здійснює відповідач. Отже, обов`язок по належному утриманню будинку, у тому чисті комунікаційних мереж покладено саме на відповідача. При цьому, відповідач в разі виникнення необхідності має право для усунення аварійних ситуацій, у тому числі на «несанкціонований доступ» до квартири для вчинення всіх необхідних дій для усунення аварійної ситуації.

Як визначив сам відповідач перша заявка по залиттю квартири надійшла 15 грудня 2020 року. При цьому, дії по перевірці факту затоплення та пошуку вчинялись до 19 грудня 2020 року. З 19 грудня 2020 року до 12 січня 2021 року відповідачем не було усунуто причини залиття квартири позивача, що є його обов`язком.

При цьому, відповідач не скористався своїх правом на «несанкціонований доступ» до квартири, для усунення причин залиття.

З урахуванням того, що відповідач не вчинив дій по усуненню аварійної ситуації протягом майже місяця, з урахуванням того, що аварійна ситуація була виявлена саме у стояку водовідведення, відповідальність за належний стан і роботу якого несе відповідач, тому саме ТОВ «Рада 5» є належним відповідачем за даним позовом.

Факт того, що майже місяць з моменту виявлення залиття квартири позивача позивач повинен був проживати в квартирі при постійному протіканні, збільшення розміру шкоди, що свідчить про постійний стрес, який відчував позивач спостерігаючи псування своєї квартири. Вказані обставини є достатніми для вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі, який заявлено у поданому позові.

17 травня 2021 року від відповідача надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача.

26 липня 2021 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вказано про те, що відповідно до норм чинного законодавства, власник житлового приміщення несе відповідальність за утримання майна та комунікацій в належному стані, в межах житлового або нежитлового приміщення. Це означає, що власник має тримати житло у відповідному стані, вчасно обслуговувати комунікації, не допускати їх до небезпечно зношеного стану.

В свою чергу, відповідач постійно здійснює обслуговування внутрішньобудинкових систем належним чином, що включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації.

У судовому засіданні представник відповідача подав клопотання про призначення експертизи.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2021 року у задоволення клопотання про призначення експертизи відмовлено.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд установив, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з актом від 12 січня 2021 року про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), що складений працівниками ТОВ «Рада 5» було встановлено в квартирі АДРЕСА_3 пошкодження стелі коридору, пошкодження стін коридору, пошкодження підлогового покриття коридору, пошкодження стін, що внаслідок намокання призвело до руйнування декоративного покриття у вигляді тріщини та здуття на площинах.

Причиною затікання в акті зазначено, що власником квартири АДРЕСА_2 , що розташована на 16 поверсі було самовільно замуровано отвір у лицьовій панелі комунікативної шахти, передбачені проектом будинку, що призвело до неможливості обслуговування внутрішньої каналізаційної мережі та призвело до зміщення з`єднання вертикального трубопроводу системи з подальшим протіканням води по шахті та затіканням у квартиру АДРЕСА_3 , розташовану на 11-му поверсі, що було виявлено після прорізання отвору в стіні санвузла квартири АДРЕСА_4 .

15 лютого 2021 року ТОВ «Рада 5» надіслало ОСОБА_6 вимогу про демонтування отвіру у лицьовій панелі комунікативної шахти та відшкодування власнику квартири АДРЕСА_3 , завданої шкоди.

Згідно з висновком про вартість проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 ринкова вартість проведення відновлювального ремонту становить 207 000 грн.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 серпня 1992 року № 572 (зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45) власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), ступінь її вини у розумінні статті 1193 ЦК України.

При цьому, встановлення прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У частині третій статті 12 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, у тому числі випадків наявності підстав звільнення від доказування.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а позивач у свою чергу повинен довести наявність шкоди та її розмір.

Судовим розглядом було встановлено, що залиття квартири позивача відбулося внаслідок того, що власником квартири АДРЕСА_2 , що розташована на 16 поверсі було самовільно замуровано отвір у лицьовій панелі комунікативної шахти, передбачені проектом будинку, що призвело до неможливості обслуговування внутрішньої каналізаційної мережі та призвело до зміщення з`єднання вертикального трубопроводу системи з подальшим протіканням води по шахті та затіканням у квартиру АДРЕСА_3 , розташовану на 11-му поверсі, що було виявлено після прорізання отвору в стіні санвузла квартири АДРЕСА_4 .

Факт залиття помешкання позивача підтверджується заявою позивача №5-00001 від 04 січня 2021 року та актом комісії ТОВ «Рада 5» від 12 січня 2021 року, складеного у зв`язку із проведенням обстеження квартири позивача, який за формою і змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі.

Разом з тим, згідно зі службовою запискою сантехніка ОСОБА_7 від 11 січня 2021 року після отримання заявки про залиття квартири АДРЕСА_3 для виявлення причин залиття він зміг потрапити до квартири АДРЕСА_4 , де було встановлено відсутність оглядового люка для огляду інженерного обладнання водовідведення в зазначеній квартирі. Після надання дозволу на демонтаж частини стіни було виявлено причину протікання та усунуто вказану причину.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що залиття у квартирі позивача відбулось саме з вини відповідача.

Згідно зі статтею 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Відповідно до статті 151 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»покладено на споживача обов`язки щодо своєчасного вжиття заходів з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; своєчасного проведення підготовки помешкання та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; допущення у приміщення квартири представників виконавця/виробника для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку; дотримання вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Системний аналіз зазначених положень законодавства у взаємозв`язку із положеннямистатті 1166 ЦК Українидає підстави для висновку, що власник квартири зобов`язаний утримувати дане майно, у тому числі інженерно-технічне обладнання, у належному стані, своєчасно усувати недоліки у його роботі, а також самовільно не втручатися у внутрішньобудинкову систему водопостачання або водовідведення. Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником.

У зв`язку з чим, слід дійти висновку про те, що внаслідок неправомірних дій власника квартири АДРЕСА_2 сталося залиття квартири позивача.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Відповідно до частини другої статті 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Ураховуючи те, що причиною залиття квартири позивача виявилися неправомірні дії власника квартири АДРЕСА_2 , підстави для стягнення майнової шкоди з ТОВ «Рада-5» на користь ОСОБА_3 відсутні.

У зв`язку із наведеним, слід дійти висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями, статтями 12, 19, 81, 82, 89, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 280-282 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 5» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 18 жовтня 2021 року.

Суддя О.Л. Бусик