Справа № 471/502/21
Провадження №2/471/219/21
Номер рядка звіту 40
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"19" жовтня 2021 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Кравченко Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу № 471/502/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Братського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що вчинений приватним нотаріусом виконавчий напис №29592 від 08.09.2020 року, яким з неї стягнуто на користь кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» 9260,11 грн. заборгованості за кредитним договором № 002-11435-12212 від 12.12.2012 року, який було укладено між нею та ПАТ «Дельта Банк» суперечить правилам статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо безспірності документів, на підставі яких здійснюється стягнення. Тому просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі та представник третьої особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного.

08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис за № 29592, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість за кредитним договором № 002-11435-12212 від 12.12.2012 року, який було укладено між нею та ПАТ «Дельта Банк», вимоги за яким перейшли до стягувача у сумі 9260,11 грн. яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту-5001,40 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками- 3758,71 грн., а також плати за вчинення виконавчого напису у сумі 500 грн. 00 коп.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Як встановлено судом, виконавчий напис видано у зв`язку з невиплатою у строк грошових коштів на користь ПАТ «Фінансова компанія «Аланд», якому відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги за кредитним договором № 002-11435-12212 від 12.12.2012 року, який було укладено між позивачем та ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до Постанови КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису додаються:а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

З наявних у справі документів не можливо встановити, чи було подано для вчинення виконавчого напису оригінал кредитного договору та довідка про наявність та суми заборгованості боржника.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вчиняючи виконавчий напис нотаріусом не було встановлено безспірність заборгованості, не врахована позиція боржника щодо розміру заборгованості та її складових та напис було вчинено без наявності оригіналу кредитного договору.

Позивачем пред`явлено позов до стягувача та приватного виконавця.

Однак, як зазначено у Постанові КЦС ВС від 12.11.2020 № 200/3452/17 (61-18790св19) «Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом».

Таким чином у задоволенні позову до приватного виконавця слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд»» на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908,80 грн.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 259, 264,265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис № 29592 виданий 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Фінансової компанії «Аланд»" таким, що не підлягає виконанню.

У задоволенні позову до приватного виконавця - відмовити.

Стягнути з ТОВ Фінансової компанії «Аланд»" на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені при сплаті судового збору, у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачі - ТОВ "Фінансова компанія «Аланд", місце знаходження: вул. Саксаганського, 14, офіс 301, м. Київ

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна, вул.. Поправки Юрія, 6 офіс 301, м. Київ.

Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, адреса: вул.. Велика Бердичівська, 35, м. Житомир.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку відповідно до положень ст. 354 ЦПК України.

СуддяІ.Б. Гукова