ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7733/21 Справа № 202/4073/20 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 травня 2021 року по справі за позовом комунального підприємства "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, про виселення, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2020 року комунальне підприємство "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради (далі- КП "Жилсервіс-5" ДМР) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням, про виселення, мотивуючи його тим, що відповідно до рішення міської ради від 14 листопада 2012 року №53/28 "Про внесення змін до рішення міської ради від 30 травня 2012 року, №35/24 "Про припинення як юридичної особи КП "Жилсервіс-3" та рішення міської ради від 14 листопада 2012 року №53/28 стосовно реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств та балансоутримувачів житлового фонду" гуртожиток по АДРЕСА_1 переданий на баланс та обслуговування в КП "Жилсервіс-5" ДМР на праві оперативного управління.

Вказували, що за даними паспортного столу в кімнаті № НОМЕР_1 вказаного гуртожитку зареєстровані ОСОБА_1 (реєстрація з 30 листопада 2015 року), ОСОБА_4 та його донька ОСОБА_5 . На ім`я ОСОБА_1 видано КП Дніпропетровська виробничо-торгівельна фірма «Славутич» ордер №074, серії А, від 17 листопада 2015 року, що підтверджує право на вселення в кімнати 209,212 площею 24 м2, по АДРЕСА_1 .

27 квітня 2017 року у встановленом законом порядку балансоутримувачем КП «Жилсервіс-5» ДМР з ОСОБА_4 укладено договір найму кімнат АДРЕСА_2 . Відповідно до довідки від 02 липня 2020 року, наданої КП «Жилсервіс-5» ДМР, на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 у КП «Жидсервіс-5» ДМР з 01 вересня 2016 року, сплата за отримані комунальні послуги здійснюється своєчасно і заборгованості немає.

Зазначали, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 самоправно захопили кімнату АДРЕСА_3 і не дають можливості користуватися кімнатою, основний квартиронаймач ОСОБА_1 несе збитки зі сплати комунальних послуг та не має змоги скористатися своїм правом на безоплатну приватизацію житла,

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не проживає в кімнаті АДРЕСА_4 більше, ніж шість місяців, а саме 3 роки, без будь-яких правових підстав та документів заселила в кімнату 209 свого сина ОСОБА_3 , який перешкоджає можливості користування кімнатою ОСОБА_7 , просили суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_3 ; виселити з незаконно зайнятої кімнати № НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 без надання іншого житла.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 травня 2021 року у задоволенні позовних вимог КП "Жилсервіс-5" ДМР відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , особа, яка не брала участі у справі, посилаючись на те, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, просила скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 травня 2021 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги КП "Жилсервіс-5" ДМР.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах даної справи відсутній ордер на кімнату АДРЕСА_3 ні ім`я відповідачів. ОСОБА_2 у вказаній кімнаті не проживає, а її син проживає в кімнаті без реєстрації.

06 вересня 2021 року відповідач ОСОБА_8 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказувала, що всі доводи апеляційної скарги є надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

06 вересня 2021 року відповідач ОСОБА_3 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційне провадження закрити. Вказував про те, що прав та обов`язки апелянта ОСОБА_1 даним рішенням не порушуються.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що апеляційне провадження у справі слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з п.8 ч.3 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1,2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Правом на апеляційне оскарження судових рішень з перевірки законності і обґрунтованості рішень та ухвал суду першої інстанції, наділені, зокрема: особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки. Зазначені особи можуть подати апеляційну скаргу, якщо рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їх права або про їх обов`язки. Отже, за загальним правилом, у цих осіб відсутні правові підстави для апеляційного оскарження ухвал суду (оскільки ухвалами не вирішуються питання про спірні права та обов`язки). Однак разом з цим, особи, які не брали участь у справі, можуть оскаржити ухвалу суду лише у випадках, якщо відповідно до неї їх зобов`язано вчинити певні дії або утриматися від них, і це порушує права або інтереси цієї особи. Тобто, особи, які не брали участі у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права або обов`язки цих осіб.

Вказані норми процесуального закону встановлюють порядок та спосіб апеляційного оскарження судового рішення, який можливий у тому разі, коли суд вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Суд апеляційної інстанції може захистити право особи, яка не брала участі у справі, лише у разі якщо суд першої інстанції вирішив питання про її права та обов`язки. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб`єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог особи. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства, - захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На стадії апеляційного провадження, під час якої вирішується питання про можливість прийняття апеляційної скарги особи, що не брала участі у справі, та яка вважає, що ухваленим рішенням порушені її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, суд апеляційної інстанції установлює, чи дійсно мало місце порушення таких прав, свобод, інтересів та обов`язків у зв`язку із ухваленим рішенням, та в залежності від установленого вчиняє відповідні процесуальні дії.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що гуртожиток розташований у АДРЕСА_1 , належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, балансоутримувачем якого є КП «Жилсервіс» ДМР.

Місце проживання відповідача ОСОБА_2 зареєстровано у АДРЕСА_5 з 29 жовтня 1992 року, що підтверджується довідкою №680, виданою директором КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради Сорокіною Л.І., паспортистом КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради ОСОБА_9 (а.с.23), копією паспорта громадянки України ОСОБА_2 (а.с.37-38), відповідною інформацією, наданою на запит суду, довідкою про реєстрацію місця проживання (т.1 а.с.114).

Відповідно до наданих позивачем актів від 05 грудня 2019 року, 24 червня 2020 року, 19 березня 2020 року під час проведення контролю паспортного режиму комісією КП "Жилсервіс-5"ДМР був встановлений факт непроживання відповідача ОСОБА_2 в кімнаті АДРЕСА_3 та відсутність її особистих речей (т.1 а.с.33,34,35).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року у справі 199/2682/18, залишеною без змін постановою Верхового Суду від 26 березня 2020 року, було визнано недійсним ордер №074, серії А, від 17 листопада 2015 року, виданий колективним підприємством Дніпропетровською виробничо-торгівельною фірмою «Славутич» в частині надання права ОСОБА_1 на кімнату АДРЕСА_3 (т.1 а.с.106-101,111-113).

Вказаними судовими рішення встановлено наступне: з 23 липня 1986 року ОСОБА_2 перебуває в трудових відносинах з ДПШО «Славутич» і 29 жовтня 1992 року вселена у кімнату АДРЕСА_3 . Відповідач КП Дніпропетровська виробничо-торгівельна фірма «Славутич», яким було видано оскаржуваний ордер, визнали апеляційну скаргу ОСОБА_2 та зазначали, що ОСОБА_1 не видавався ордер на зайняття кімнати № НОМЕР_1 , номер кімнати № НОМЕР_1 в ордері було підроблено. У справі встановлено, що зазначене житлове приміщення - кімната № НОМЕР_1 є єдиним житлом позивача ОСОБА_2 , а відповідач ОСОБА_1 , згідно оспорюваного ордеру, має у користуванні також кімнату № НОМЕР_3 у цьому ж гуртожитку. Встановлено та вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_2 зареєстрована та проживає у спірній кімнаті гуртожитку.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням того, що ордер №074, серії А, від 17 листопада 2015 року, виданий КП Дніпропетровською виробничо-торгівельною фірмою «Славутич» в частині надання права апелянту ОСОБА_1 на кімнату АДРЕСА_3 визнано недійсним, апелянтом не доведено порушення її прав та законних інтересів судовим рішенням у даній справі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 травня 2021 року слід закрити.

Закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 не може вважатись порушенням принципу доступу до правосуддя та права на судовий захист, що передбачено, поряд з процесуальними нормами, статтею 129 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Керуючись ст.ст.362,368 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 травня 2021 року по справі за позовом комунального підприємства "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, про виселення закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.