СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/20032/21

пр. № 2-о/759/1598/21

08 жовтня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.,

за участю секретаря судових засідань Кушнірчук А.Р.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявників ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 звернулись до суду з заявою, в якій, з урахуванням уточнень, просять встановити обмежувальний припис терміном на шість місяців стосовно громадянина ОСОБА_3 , що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони ОСОБА_3 наближатися на відстань ближче ніж 10 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Заява ОСОБА_1 , ОСОБА_4 мотивована тим, щов провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа №759/5889/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ будинку в натурі, який об`єднано з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ земельної ділянки в натурі.

ОСОБА_1 та її брату ОСОБА_3 на підставі Свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 17.03.2014 року належало кожному по Ѕ частині житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 160 кв.м., житловою площею 98,2 кв.м.

У зв`язку з реконструкцією житлового будинку співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільно було прийняте рішення про розподіл часток у спільній власності на реконструйований будинок під АДРЕСА_3 , що підтверджується спільною нотаріально посвідченою заявою від 13.03.2014 року.

13.04.2017 року ОСОБА_1 здійснила державну реєстрацію 49/100 часток житлового будинку під АДРЕСА_3 , які складається з таких приміщень: 1-1/8,7 кв.м. веранда, 1-1/10,7 кв.м. житлова, 1-2/7,2 кв.м. житлова, 3-1/9,6 кв.м. коридор, 3-2/7,6 кв.м. кухня, 3-3/9,1 кв.м. житлова, 3-4/23,2 кв.м. житлова, 3-5 4,6 кв.м. коридор, 3-6/3,6 кв.м. санвузол. Льох літ. «під А», сарай літ. «И», Ѕ споруд №1-№5.

Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0766 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_3 ), кадастровий номер :75:088:0033, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по Ѕ частині кожному на підставі Державних актів на право приватної власності на землю.

За час існування спору між заявником ОСОБА_1 та її братом ОСОБА_3 , останній регулярно вчиняє домашнє насильство як над рідною сестрою ОСОБА_1 так і рідною племінницею ОСОБА_4 , а саме: щоденно вчиняє психологічне насильство шляхом словесних образ та погроз, вчиняє сварки, наносить тілесні ушкодження, ображає нецензурною лайкою, взламує вхідні двері, знищує речі заявників.

14.07.2021 року заявники звертались до Святошинського УП ГУ НП у м. Києві з заявою про заборону вчиняти певні дії та видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 .

Так, 21 липня 2021 року ОСОБА_3 проник до квартири АДРЕСА_4 і понівечив речі домашнього вжитку, меблі, таємно виніс речі, які становлять матеріальну цінність для заявників закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП.

Оскільки, заявники неодноразово звертались до правоохоронних органів з заявами щодо вжиття заходів стосовно протиправних дій кривдника, проте неодноразові заяви до поліції не дали результату, існує реальна загроза життю та здоров`ю заявників, вони звернулася до суду з заявою щодо видачі обмежувального припису.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.09.2021 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами окремого провадження, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

ОСОБА_1 та представник заявників ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені вимоги про обмежувальний припис підтримали повністю, просять суд задовольнити їх у повному обсязі. Зазначили, що заявники, постійно потерпають від домашнього насилля з боку кривдника, що позбавляє їх нормального життя, вони постійно знаходяться в стані страху, бояться виходити на вулицю, при цьому повинні ходити на роботу, магазин, до лікарні тощо.

ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги заяви не визнав, просив заяву залишити без задоволення,оскільки вона необгрунтована, вказав, що відеодокази не містять доказів психологічного та фізичного насильства. Підтвердив, що він дійсно заходить до житла заявників, оскільки вважає його спільним. Вказує, що його поведінка це реакція на провокації заявників.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Кривдник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений через оголошення на сайті Святошинського районного суду м. Києва, причини неявки суду невідомі.

Суд розглядає справу не пізніше 72 годин після надання заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Враховуючи скорочені строки розгляду заяви про видачу обмежувального припису, специфіку характеру та предмету правовідносин, які складаються між заявником та заінтересованою особою, необхідності оцінки ризиків для життя і здоров`я учасників таких правовідносин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності кривдника.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до частини другої та третьої статті 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається ЦПК України (частина восьма статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Відповідно до статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Пунктом 3 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками (в рівних частках) житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки, кадастровий номер :75:088:0033, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_3 ).

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ будинку в натурі та позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ земельної ділянки в натурі.

За час існування спору між заявником ОСОБА_1 та її братом ОСОБА_3 , останній регулярно вчиняє домашнє насильство як над рідною сестрою ОСОБА_1 так і рідною племінницею ОСОБА_4 , а саме: щоденно вчиняє психологічне насильство шляхом словесних образ та погроз, вчиняє сварки, наносить легкі тілесні/ушкодження, ображає нецензурною лайкою, взламує вхідні двері, знищує речі заявників.

Судом досліджено такі докази: ОСОБА_1 , в черговий раз ставши жертвою домашнього психологічного, економічного та фізичного насилля з боку ОСОБА_3 , звертались 14.07.2021 року до Святошинського УП ГУ НП у м. Києві з заявою про заборону вчиняти певні дії, вилучення рушниці та видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 (а.с. 5-6), витяг з ЄРДР від 22.07.2021 року (а.с. 11), повідомлення про початок дізнання від 22.07.2021 року (а.с. 12), довідки про проведення перевірки по спецлінії 102 (а.с.9,10,15), довідку травмпункту Святошинського району м. Києва №10296 від 21.08.2020 року (а.с.18), фототаблицю (а.с.19-21).

Досліджені в судовому засіданні надані заявниками відеодокази, підтверджують викладені в заяві обставини.

Таким чином, поява ОСОБА_3 викликає у заявників негативні емоції, страх, дійсно він вчиняє по відношенню до заявника та її доньки домашнє насильство і є ризик небезпеки з боку кривдника до них.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

На підставі установлених судом обставин, суд вважає, що наведені заявниками фактичні та правові підстави в сукупності з доданими до заяви доказами дозволяють суду дійти висновку про обґрунтованість вимог заявників, можливість їх задоволення та необхідність вжиття відповідних заходів реагування, визначених законом.

Також судом приймаються до уваги та проведено оцінку ризиків (вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення) у поведінці кривдника ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як осіб, постраждалих від домашнього насильства в сім`ї.

Статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя (пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»).

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

З урахуванням викладеного, співставляючи інтереси учасників справи та особи, в право якої здійснюється втручання, враховуючи суспільні інтереси, наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , з метою застосування превентивного засобу - методу стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони кривдника, суд вважає необхідним вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та застосувати до кривдника обмежувальний припис строком на шість місяців.

Відповідно до ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави.

Згідно вимог ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Встановити обмежувальний припис терміном на шість місяців стосовно громадянина ОСОБА_3 , що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони ОСОБА_3 наближатися на відстань ближче ніж 10 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявник: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

Заінтересована особа (Кривдник): ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Про видачу обмежувального припису кривднику не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч.4 ст. 350-6 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5 п. п. 15 п. 1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Твердохліб Ю.О.