УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.,

при секретареві Нагорічній Р.М.

за участю:

представника скаржника Чебикіна С.В.

особа, дії якої оскаржуються - приватний виконавець Ванжа О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , особа, рішення якої оскаржуються: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В., стягувач: ОСОБА_3 на бездіяльність приватного виконавця

встановив:

До Дніпропетровського районного суду надійшла вищевказана скарга, згідно вимог якої скаржник просив суд визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича щодо не звернення до суду з поданням про визначення частки боржника ОСОБА_4 у майні, яким вона володіє з ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності подружжя і звернутись до суду з таким поданням.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 підтримав подану скаргу і пояснив суду щодо неправомірності дій приватного виконавця.

Приватний виконавець Ванжа О.В. в судовому засіданні заперечував щодо вимог скаржника, вважає оскаржувану постанову правомірною, надав суду письмовий відзив.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича знаходиться виконавче провадження № 627 67383 про примусове виконання виконавчого листа № 175/1359/14-к, виданого 22 жовтня 2014 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суми у розмірі 10 554,10 грн. у рахунок матеріальної шкоди, завданої злочином та 600 000,00 грн. моральної шкоди.

14 червня 2021 року боржником, в порядку ч. 5 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", приватному виконавцю подана заява, в якій для прискорення погашення заборгованості боржник просила першочергово звернути стягнення на інше майно.

Згідно із ст. 22 КПШС України, який був чинним на час набуття даного нерухомого майна, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Так само відповідно до ст. 60 CK України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Однак приватний виконавець не звернувся до суду із поданням для визначення частки боржника у спільній сумісній власності подружжя для подальшого звернення на нього стягнення. Що є порушенням вимог ч. 6 ст. 4 8 Закону України "Про виконавче провадження", згідно із якими у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. А боржник зі свого боку зацікавлена у найшвидшому виконанні судового рішення в законному порядку.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Засади виконавчого провадження унормовано положеннями ст. 2 вказаного Закону, відповідно до якої виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6)гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8)співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями та ін.

В силу приписів вказаної статті Закону виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Отже, виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується «правомірна поведінка» приватного виконавця.

Перевіривши доводи скарги та, дослідивши її матеріали, суд дійшов висновку про протиправність дій приватного виконавця, а тому скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 450, 451, 453 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд -

Ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , особа, рішення якої оскаржуються: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В., стягувач: ОСОБА_3 на бездіяльність приватного виконавця задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича щодо не звернення до суду з поданням про визначення частки боржника ОСОБА_4 у майні, яким вона володіє з ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності подружжя і звернутись до суду з таким поданням.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду.

Суддя С.О. Ребров