Провадження № 2/235/2072/21
Справа № 235/6574/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року м. Покровськ
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.
за участю секретаря судового засідання Овчаренко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Селидіввугілля» (далі ДП «Селидіввугілля») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 28.10.2019 року по 25.05.2021 року, звільнений за ст.38 КЗпП України за власним бажанням.
В день звільнення відповідач не провів з ним остаточного розрахунку, у зв`язку з чим утворилась заборгованість із заробітної плати.
Повний розрахунок з ним проведено лише 20 серпня 2021 року.
Просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з моменту звільнення по день остаточного розрахунку в сумі 67 560,78 грн.
У встановлений судом строк відповідач надав відзив, в якому послався на те, що заявлені позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки № 373/09 від 28.09.2021р. станом на 20.08.2021р. заборгованість підприємства перед позивачем підприємством у повному обсязі була остаточно виплачена, останній платіж у сумі 1 205,77 грн від 20.08.2021р. Таким чином, на дату звернення із позовною заявою, зважаючи на важке фінансове становище підприємства, заборгованість по заробітній платі вже була виплачена відповідачем позивачу у повному обсязі. Згідно табеля використання робочого часу по дільниці № 7 за травень 2021 року позивач з 17.05.2021р. по 24.05.2021 р. перебував на лікарняному, а у день звільнення (25.05.2021р.) не працював, а знаходився у відпустці без збереження заробітної плати, про що до табеля внесені відповідні позначки «б» і «б/в». Тобто, в день звільнення позивач не працював. Вимога про розрахунок позивачем до підприємства була пред`явлена 03.06.2021р. (вх.№348) у його заяві від 01.06.2021р., яку він надіслав поштою. Таким чином, оскільки позивач у день звільнення не працював, на момент звернення позивача до суду підприємство повністю розрахувалось з ним, а вимога про виплату заборгованості до відповідача надійшла після його звільнення - 03.06.2021 року, тому підстави для застосування положень ст.117 КЗпГІ України виникають з 04.06.2021 року по 20.08.2021 року. За таких обставин, позовна вимога ОСОБА_2 щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з 26.05.2021р. по 04.06.2021р. є безпідставною та не підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо належного розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку, який підлягає компенсації працівникові, відповідач вважав, що його розмір в сумі 67 560,78 грн значно перевищує розмір суми невиплачених коштів при звільненні, що загалом на день звільнення становила 38 503,58 грн, в чому полягає очевидна неспівмірність суми середнього заробітку із сумою виплаченої на час звернення з позовом заборгованості.
Враховуючи вищевикладене просив відмовити у задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.05.2021 року по 04.06.2021 року та застосувати принцип пропорційності та співмірності між заявленими вимогами та фактичною сумою виплаченого боргу.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Позивач перебував у трудових відносинах з ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» з 28 жовтня 2019 року (наказ № 182/к від 28.10.2019р.) по 25 травня 2021 року (наказ № 83/к від 25.05.2021р.), звільнений за ст.38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.4-5).
В день звільнення відповідач не провів з ним остаточного розрахунку, у зв`язку з чим утворилась заборгованість із заробітної плати.
Повний розрахунок з позивачем проведено 20 серпня 2021 року, що підтверджується довідкою № 230/06 від 14.06.2021року ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля».
Згідно ч.ч.1, 2 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Так, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1). При наявності спору про розміри належних працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ч.2).
Як зазначено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999р., установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коди ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Позивач у день звільнення не працював, що підтверджується копією табелю обліку використання робочого часу по дільниці № 7 у травні 2021 року. Відповідач отримав заяву про проведення остаточного розрахунку 3 червня 2021 року, отже зобов`язаний був виплатити всі суми, що належать позивачу з дня отримання заяви не пізніше 4 червня 2021 року, у зв`язку з чим підлягає цивільній відповідальності, що передбачена ст.117 КЗпП України у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Згідно довідки ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» № 230/06 від 14 червня 2021р. середньоденний заробіток ОСОБА_1 , який працював на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська», розрахований згідно постанови КМУ № 100 від 08.02.1995р., становить 1 089,69 грн (а.с.6).
Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який повинен сплатити відповідач на користь позивача за період з 4 червня 2021 року по 19 серпня 2021 року, становить 57 753,57 грн (1 089,69 грн х 53 робочі дні), де 1 089,69 грн середньоденний заробіток позивача на підприємстві, 53 днів кількість робочих днів затримки виплати заробітної плати, з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.
Разом з тим, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Виходячи з цих принципів, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП.
Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП, необхідно враховувати:
- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;
- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;
- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;
- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Відповідні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/95 84/15-ц.
Таким чином, враховуючи тяжке матеріальне становище відповідача, суд дійшов висновку, про доцільність зменшення стягнення суми середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні в розмірі 20 000,00 грн.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача, а сплачений при зверненні до суду судовий збір підлягає відшкодуванню позивачу пропорційно задоволеної частини позовних вимог.
З урахуванням вимог закону, процент задоволених судом позовних вимог за позовом становить 29,60%, з розрахунку 67 560,78 грн 100%, 20 000 грн х%, х = 20 000 грн х 100% : 67 560,78 грн.
Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 267,77 грн, з розрахунку 29,60% х 908 грн : 100%.
Відповідно до ст.ст.47, 94, 115-117 КЗпП України, ст.ст.1, 24 Закону України «Про оплату праці», керуючись ст.ст.4, 19, 81, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 4 червня 2021 року по 19 серпня 2021 року в сумі 20 000 (двадцяти тисяч) гривень з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, на відшкодування сплаченого судового збору 267 (двісті шістдесят сім) гривень 77 копійок.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно п.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-ІХ від 18.06.2020 року під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Г.В. Назаренко