Провадження 2/127/4612/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Луценко Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді при розгляді матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 до обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Маяк-2» про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Маяк-2» про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2021 року заяву залишено без руху та наданий строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

20 жовтня 2021 року вказана ухвала направлена позивачу на адресу електронної пошти, вказану у позовній заяві.

21 жовтня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Луценко Л.В., яка мотивована, що суддя допустила неправильне тлумачення норм матеріального права та безпідставно встановила, що поданий позов є негаторним, не звільнила позивача від сплати судового збору та не вчинила належних дій, пов`язаних із забезпеченням рівності учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності, гласності та відкритості, що виклало сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов такого висновку.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (п.43 рішення Європейського суду «Веттштайн проти Швейцарії»).

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд. Проте право на відвід не є абсолютним. В іншому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у ст. 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо, зокрема, є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Позивач, заявляючи відвід, послався на упередженість та необ`єктивність судді, що пов`язане із залишенням його позовної заяви без руху.

Суд вважає, що відсутні будь-які підстави та обставини задля того, щоб піддати сумніву об`єктивність і неупередженість суду, якому заявлено відвід.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім цього, відповідно ж до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, позивач не повідомив про існування жодної з перелічених у ст. 36 ЦПК України обставин, не вказала будь-яких дій, які б свідчили про заінтересованість судді в результаті розгляду справи або наявність інших обставин, які викликають сумнів в її об`єктивності та неупередженості.

Вказані позивачем обставини щодо прийнятих процесуальних рішень не є підставами для відводу судді.

Судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про те, що суддя Луценко Л.В. є упередженою або необ`єктивною при розгляді цивільної справи, а тому обставини, викладені у заяві про відвід, не можуть слугувати підставою для відводу судді, будь-які інші підстави для відводу, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 36 ЦПК України, також не встановлені.

Відтак, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід є необґрунтованою.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу; суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість; якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу; такому судді не може бути заявлений відвід.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.33, 36, 39, 40, 252, 253, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованим відвід судді Луценко Л.В., заявлений позивачем ОСОБА_1 .

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Луценко Л.В. у цивільній справі № 127/27593/21 за позовом ОСОБА_1 до обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Маяк-2» про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії, передати до канцелярії Вінницького міського суду Вінницької області для визначення іншого судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Суддя