КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №754/7071/20 головуючий у суді І інстанції: Галась І.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Мостової Г.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Патрєва Юлія Павлівна, Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання недійсним свідоцтва про право власності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом вказуючи на те, що відповідно до свідоцтва про право власності від 18 липня 2018 року ОСОБА_2 , володіє на праві власності Ѕ частиною квартири АДРЕСА_1 . Свідоцтво видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Патрєвою Ю.П. на підставі акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 09.07.2018 року затвердженого в.о. начальника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві 09.07.2018 року. Підставою оформлення акту про передачу майна послужило та обставина, що торги з продажу Ѕ частини квартири не відбулись і ОСОБА_2 , виявив бажання залишити за собою не реалізоване майно. Раніше вищезазначена частина квартири належала позивачу на праві приватної власності.

У постанові про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу вказано, що перші електронні торги які проводились 20.03.2017 року не відбулись, другі електронні торги які проводились 13.04.2017 року не відбулись, треті електронні торги які проводились 10.05.2017 року не відбулись у зв`язку відсутністю допущених учасників торгів.

В акті про передачу майна стягувачу є посилання, що реалізація майна проводилась Державним підприємством «СЕТАМ» відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 22.12.2015 року № 2710/5 який втратив на той час чинність.

Позивач наголосила, що спірне свідоцтво про право власності Ѕ частини квартири оформлене приватним нотаріусом на підставі акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 09.07.2018 року затвердженого в.о. начальника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУ юстиції у м. Києві. Однак, такого документу, як акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 09.07.2018 року не існує, натомість є акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 18.07.2017 року затвердженого в.о. начальника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУ юстиції у м. Києві Городенською Е.Л. 18.07.2017 року. Крім того, акт виданий на підставі постанови старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУ юстиції у м. Києві про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 18.07.2017року Черухою М..

Позивач вважає, що підстав для посвідчення спірного свідоцтва про право власності від 18.07.2018 року на ім`я ОСОБА_2 , на право власності Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 у приватного нотаріуса не було і тому посилаючись на викладене просить суд:

-визнати недійсним свідоцтво про право власності від 18 липня 2018 року на Ѕ частки у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 оформленого на ім`я ОСОБА_2 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Патрєвою Ю.П. на підставі акту про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 09.07.2018 року затвердженого в.о. начальника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Городенською Е.Л. 09.07.2018 року; стягнути судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 травня 2021 року залишено без задоволення позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Патрєва Юлія Павлівна, Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання недійсним свідоцтва про право власності.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, і неправильне застосування судом норм матеріального права, просилао рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вказує, що підставою оформлення акта про передачу майна послужило та обставина, що торги з продажу 1/2 частини квартири не відбулися і ОСОБА_2 виявив бажання залишити за собою не реалізоване майно. Раніше вищезазначена частина квартири належала позивачці на праві приватної власності. У постанові про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу вказано, що перші електронні торги які проводились 20.03.2017 року не відбулися, другі які проводились 13.04.2017 року не відбулися, треті які проводилися 10.05.2017 року не відбулися у зв`язку відсутністю допущених учасників торгів. В акті про передачу майна стягувачу є посилання, що реалізація майна проводилась Державним підприємством "СЕТАМ" відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 22.12.2015 року № 2710/5 який втратив, на той час, чинність.

Звертає увагу суду на той факт, що спірне свідоцтво про право власності на 1/2 частину квартири оформлене приватним нотаріусом на підставі акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 09.07.2018 року, затвердженого в.о. начальника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУ юстиції у м. Києві. Проте, вказаного документу не існує, натомість є акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 18.07.2017 року затвердженого в.о. начальника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУ юстиції у м. Києві Городенського Е.Л. 18.07.2017 року. Крім того, акт виданий на підставі постанови старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУ юстиції у м. Києві про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 18.07.2017 року Черухою М..

Вважає, що підстав для посвідчення спірного свідоцтва про право власності від18.08.2018 року на ім`я ОСОБА_2 на право власності 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 у приватного нотаріуса не було.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу у якій просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Інші учасники справи відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, і залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що судом не встановлено умов, а позивачем не доведено, що Ѕ частка спрної квартири посвідчена нотаріусом безпідставно, що свідчить про відсутність обставин для захисту цивільного права або інтересу позивача.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 48 ЗУ«Про виконавче провадження» порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок реалізації майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, крім цінних паперів, визначається Міністерством фінансів України за погодженням з Національним банком України. Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Порядком реалізації майна шляхом проведення електроних торгів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2710/5 від 22.10.2015 року визначено, що реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що спірним жилим приміщенням є Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи, які були направлені до суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Патрєвою Ю.П. та Деснянським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вбачається наступне.

На виконанні у Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження №33804400 до складу якого входить ВП № 33245976 з примусового виконання виконавчого листа № 2-248 виданого 19.06.2012 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з позивача на користь Відповідача боргу у розмірі 390389 грн. 59 коп..

В ході примусового виконання виконавчого документа виставлено на електронні торги ДП «СЕТАМ» Міністерства юстиції України майно, що зареєстровано за Позивачем, а саме: Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

Листом ДП «СЕТАМ» філія у м. Києві та Київській обл. від 12.05.2017 № 821-17/ПР повідомлено відділ, що 10.05.2017 не відбулися електронні торги по лоту № 211923, про що Системою сформовано протокол № 254737 від 10.05.2017.

09.07.2018 року Деснянським РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві було направлено на адресу позивача Акт та Постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 09.07.2018 року.

Згідно Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на нерухоме майно, а саме Ѕ частки квартира АДРЕСА_1 , яке видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Патрєвою Ю.П. на підставі акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 09.07.2018 року затвердженого в.о. начальника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві 09.07.2018 року.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення без задоволення позовних вимог, оскільки позивач не довела в установленому законом порядку, які саме права та законні інтереси порушені видачею оскаржуваного свідоцтва про право власності.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у природі акту про переачу майна зазначеного приватним нотаріусом у свідоцтві про право власності, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки такі доводи спростовуються навгним у матералаїх справи актом про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 09.07.2018року затвердженого в.о. начальника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві 09.07.2018 року(а.с.73).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що право позивача не було порушено відповідачем.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення без задоволення позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. ст. 321,328, 355 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «20» жовтня 2021 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіД.Р. Гаращенко
Г.І. Мостова