ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7853/21 Справа № 212/1888/21 Суддя у 1-й інстанції - Дехта Р. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач: Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2021 року, яка постановлена суддею Дехтою Р.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного тексту ухвали суду матеріали справи не містять,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2021 року позивач Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради звернулися з позовом до ОСОБА_1 про стягнення допомоги.

26 квітня 2021 року позивач Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради подали заяву про відмову від позову, в якій просили суд стягнути з відповідача понесені ними витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2021 року прийнято відмову Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради до ОСОБА_1 про стягнення допомоги.

Закрито провадження у цивільній справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради від позову до ОСОБА_1 про стягнення допомоги.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 135 гривень.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду в частині відмови в стягненні з відповідача на їх користь витрат по сплаті судового збору у повному обсязі, а саме 2 270 гривень.

Зауважує на тому, що суд першої інстанції, в порушення вимог ч. 3 ст. 142 ЦПК України, стягнув з відповідача лише 50% судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача відповідач ОСОБА_1 не погоджується зі змістом апеляційної скарг та наведеними у ній доводами, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення .

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_1 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині закриття провадження у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради до ОСОБА_1 про стягнення допомоги у зв`язку з відмовою від позову, тому, відповіднодо ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підглядає перегляду судом апеляційної інстанції.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 04 березня 2020 року позивач звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення допомоги (а.с. 3).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради до ОСОБА_1 про стягнення допомоги (а.с. 16).

26 квітня 2021 року позивач Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради подали заяву про відмову від позову та стягнення судового збору у розмірі 2 270 гривень (а.с. 19).

Задовольняючи частково заяву позивача Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради про стягнення судового збору у розмірі 1 135 гривень, суд першої інстанції керувався ч. 3 ст. 142 ЦПК України.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Положення частини першої статті 2 ЦПК України передбачають, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Позивач, який відмовився від позову, набуває право на відшкодування судових витрат в разі, коли він звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача, а відповідач, після пред`явлення до нього позову, задовольнив ці вимоги, тобто виконав вимоги позивача.

Задоволення відповідачем вимог позову після його подання, фактично свідчить про визнання ним позову, для чого, перш за все, необхідно знати його вимоги.

Тобто при вирішенні питання про наявність підстав для стягнення судових витрат з відповідача в разі відмови позивача від позову після пред`явлення ним позову, є обізнаність відповідача про наявність такого позову та характер самих вимог, які заявляються до нього, і чи дії відповідача були направленні саме на задоволення вимог позову.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 06 квітня 2020 року у справі №127/6366/19.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовом про стягнення допомоги позивач посилалася на те, що 24 січня 2020 року до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради звернулась відповідач ОСОБА_1 з заявою для призначення щомісячної грошової допомоги по догляду за ОСОБА_2 , особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психологічного розладу. Щомісячну грошову допомогу було призначено у розмірі 2 027 гривень. Однак спеціалістами Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради 02 вересня 2020 року було виявлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що відповідач у десятиденний строк не повідомила позивача. У зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача надміру перераховану допомогу у розмірі 8 108 гривень. Натомість, відповідач, лише після звернення позивача з позовом до суду 22 квітня 2021 року добровільно сплатила суму боргу у розмірі 8 108 гривень, тому, позивач Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради звернулися з заявою про відмову від позову.

Натомість, суд першої інстанції не врахував, що добровільне погашення позивачем суму боргу у розмірі 8 108 гривень і є тією самою дією відповідача, яка свідчить про визнання нею позовних вимог та покриття тієї шкоди, яка визначена позивачем при зверненні до суду.

Однак, суд першої інстанції, в порушення вимог ч. 3 ст. 142 ЦПК України,стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір не в повному обсязі, а лише 50 відсотків від судового збору 2 270 грн., сплаченого позивачем при поданні позовної заяви в розмірі 1 135 грн., у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та зміни судового рішення в частині стягнення судового збору в повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, ухвала суду - зміні в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради міста Кривого Рогу, та збільшення цього розміру з 1 135 гривень до 2 270 гривень.

Керуючись ст.ст. 374, ст.376, ст.382, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради задовольнити.

Ухвала Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2021 року змінити в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради міста Кривого Рогу, збільшивши цей розмір з 1 135 гривень до 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: