Провадження № 2-о/522/356/21
УХВАЛА

20 жовтня 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа - Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції у місті Одесі) про встановлення факту розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою, у якій просив у порядку окремого провадження встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_2 , який був зареєстрований 03 червня 1984 року за актовим записом № 19 Сновидівською сільською радою Бучанського району Тернопільської області, актовий запис в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу № 285 від 22.10.2004 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2004 у справі № 2-7669/04.

В обґрунтування указаної заяви зазначив, що 03 червня 1984 року між ним та ОСОБА_2 Сновидівською сільською радою Бучанського району Тернопільської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 19. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2004 у справі № 2-7669/04 указаний шлюб було розірвано. 22 жовтня 2004 року ОСОБА_2 зареєструвала розірвання шлюбу, про що зроблено актовий запис № 285, однак заявник рішення для державної реєстрації розірвання шлюбу не надав. Оскільки наразі заявник має намір зареєструвати шлюб з іншою особою, йому необхідно подати документи для реєстрації розірвання шлюбу, а саме рішення суду про розірвання шлюбу. Після звернення до суду із заявою про надання копії указаного рішення заявнику було повідомлено, що указана справа в архіві суду відсутня, як і оригінал запитуваного рішення, однак про існування справи свідчить обліково-статистична картка. Тому, для підтвердження розірвання шлюбу заявнику потрібно надати рішення суду, яке підтверджує зазначений факт.

Статтею 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку. Указаний перелік не є вичерпним.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (надалі - Постанова) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній (п. 3 Постанови).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 також зазначено, що при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у пункті 10 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану.

Зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви слідує, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2004 у справі № 2-7669/04 шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвано. Отримати указане рішення він не має можливості, оскільки в архіві суду справа № 2-7669/04 відсутня, як і відсутній оригінал указаного рішення суду. При цьому наявність справи підтверджена згідно обліково-статистичної картки.

Розділом Х ЦПК України врегульовано порядок відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, заявник вправі звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції із заявою про відновлення втраченого судового провадження в порядку, передбаченому розділом Х ЦПК України.

При цьому заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту розірвання шлюбу у порядку ч. 2 ст. 315 ЦПК України, однак, від встановлення цього факту не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, оскільки рішення суду про встановлення факту розірвання шлюбу не є підставою для державної реєстрації розірвання шлюбу, і, відповідно, жодним чином не замінює собою такої державної реєстрації та не передбачає видачу свідоцтва про розірвання шлюбу. Тобто, у зазначеному випадку, від встановлення факту розірвання шлюбу у судовому порядку не залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав заявника. Окрім того, існує передбачений розділом Х ЦПК України порядок відновлення втраченого судового провадження.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту розірвання шлюбу слід відмовити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа - Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції у місті Одесі) про встановлення факту розірвання шлюбу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Т. Ю. Федчишена