КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 356/190/20 Головуючий у суді першої інстанції: Капшученко І.О.
Номер провадження: 22-ц/824/1263/2021 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 08 вересня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Березанського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про усунення перешкод в користуванні будинком АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона на підставі свідоцтва про право власності за заповітом від 14 грудня 2013 року є одноособовим власником будинку та двох земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно вона успадкувала після смерті матері - ОСОБА_3 , якій належав зазначений будинок та земельні ділянки.

Вказала, що після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку АДРЕСА_1 проживали: колишній чоловік матері - ОСОБА_4 та його теперішня дружина ОСОБА_2 - відповідач за цим позовом, разом з малолітніми дітьми. Згоду на проживання вказаних осіб в будинку вона, як одноособовий власник, не надавала та неодноразово зверталась до них з вимогою звільнити будинок, які проігноровані останніми.

Судовим рішенням Київського апеляційного суду від 30 січня 2019 року задоволено її зустрічний позов до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, з виселенням останнього з будинку АДРЕСА_1 .

Зазначила, що 19 березня 2020 року виконавче провадження з примусового виконання судового рішення Київського апеляційного суду від 30 січня 2019 року закінчено, у зв`язку з виселенням ОСОБА_4 з будинку. Однак, ОСОБА_2 відмовилась добровільно звільнити будинок та продовжує безпідставно в ньому проживати разом зі своїми дітьми.

Ураховуючи викладене, позивач просила у судовому порядку усунуту перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженням належним їй на праві власності будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення з будинку відповідача - ОСОБА_2 з усіма особами, які мешкають разом з нею і являються залежними від неї.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 30 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 356/190/20, з призначенням підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні, ОСОБА_2 заявила клопотання про зупинення провадження у даній справі з тих підстав, що в провадженні Березанського міського суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Овдіюк Діни Іванівни, Сарненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області про визнання заповіту недійсним, тому вважає, що відповідно до приписів п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 08 вересня 2020 року клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі задоволено.

Зупинено провадження у цивільній справі № 356/190/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном до набрання законної сили судовим рішенням, яким завершується розгляд цивільної справи № 356/300/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Овдіюк Діни Іванівни, Сарненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області про визнання заповіту недійсним.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції про зупинення провадження у справі, позивач подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просила скасувати ухвалу Березанського міського суду Київської області від 08 вересня 2020 року, поновити провадження у справі, мотивуючи вимоги апеляційної скарги тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідач ОСОБА_2 , у визначений апеляційним судом строк, не скористалась процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, зокрема про зупинення провадження у справі, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. У такому випадку, судове засідання не проводиться, а розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами (ч. 13 ст. 7 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді Коцюрби О.П., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до Березанського міського суду Київської області за захистом порушеного права з позовними вимогами до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні будинком АДРЕСА_1 про усунення перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженням належним їй на праві власності будинком АДРЕСА_1 , шляхом виселення з нього відповідача ОСОБА_2 з усіма особами, які мешкають разом з нею і являються залежними від неї.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що на підставі свідоцтва про право власності за заповітом від 14 грудня 2013 року вона є одноособовим власником будинку та двох земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане нерухоме майно вона успадкувала після смерті матері - ОСОБА_3 , якій належав зазначений будинок та земельні ділянки (а.с. 3-11). Після смерті матері, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку АДРЕСА_1 , проживали колишній чоловік матері - ОСОБА_4 та його теперішня дружина - ОСОБА_2 , відповідач за цим позовом, разом з малолітніми дітьми. Згоду на проживання вказаних осіб в будинку вона, як одноособовий власник, не надавала та неодноразово зверталась до них з вимогою звільнити будинок, які проігноровані останніми.

Із долученої до матеріалів справи постанови Верховного Суду від 15 січня 2020 року вбачається, що постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2019 року, яка набрала законної сили, за результатом розгляду скарги ОСОБА_1 скасовано рішення Березанського міського суду Київської області від 02 липня 2018 року у справі № 356/604/15 та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 про встановлення факту проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу з червня 2004 року по 17 лютого 2009 року; визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом № НОМЕР_1, посвідченого Сарненською районною державною нотаріальною конторою Рівненської області, на житловий будинок АДРЕСА_1 ; визнання частково недійсним свідоцтва № НОМЕР_2, посвідченого Сарненською районною державною нотаріальною конторою Рівненської області, на земельну ділянку площею 0,1 га., кадастровий номер :08:007:0112, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання частково недійсним свідоцтва № 878, посвідченого Сарненською районною державною нотаріальною конторою Рівненської області, на земельну ділянку площею 0,0592 га., з кадастровим номером :08:007:0113, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання об`єктом спільної власності подружжя домоволодіння АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння; визнання недійсним заповіту від 31 травня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Овдіюк Д. І.; визнання за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 задоволено частково, виселено ОСОБА_4 з будинку АДРЕСА_1 , в іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 у справі № 356/604/15, Київський апеляційний суд виходив із того, що з наданих позивачем доказів не можливо встановити факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2005 року до 17 лютого 2009 року, оскільки окрім показань свідків у справі відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що позивач та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали між собою усталені стосунки, що притаманні сім`ї, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, а також взаємні права та обов`язки.

Щодо зустрічного позову, апеляційний суд зазначив, що позивач ОСОБА_4 не є співвласником спірного житлового приміщення, не є членом сім`ї власника, а тому його проживання у даному домоволодінні створює ОСОБА_1 безумовні перешкоди в користуванні її власністю, а тому ці перешкоди повинні бути усунуті шляхом виселення ОСОБА_4 із цього домоволодіння. Зустрічний позов в частині виселення членів сім`ї ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 при зверненні до суду з даною вимогою не зазначила членів сім`ї ОСОБА_4 та не залучила їх до справи в якості відповідачів за своїм зустрічним позовом.

Судове рішення Київського апеляційного суду від 30 січня 2019 року у справі № 356/604/15 залишено без змін постановою Верховного Суду від 15 січня 2020 року (а.с. 99-103).

19 березня 2020 року виконавче провадження з примусового виконання судового рішення Київського апеляційного суду від 30 січня 2019 року закінчено, у зв`язку з виселенням ОСОБА_4 з будинку АДРЕСА_1 (а.с. 14-15, 16).

В судовому засіданні 08 вересня 2020 року відповідач ОСОБА_2 заявила клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сила судовим рішення у справі № 356/300/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Овдіюк Діни Іванівни, Сарненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_3 31 травня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Овдіюк Діною Іванівною, зареєстрованого в реєстрі за №480, з яким він звернувся до Березанського міського суду Київської області 26 травня 2020 року (а.с. 110-115).

Задовольняючи клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 356/190/20, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном, до набрання законної сили судовим рішенням, яким завершиться розгляд цивільної справи № 356/300/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Овдіюк Діни Іванівни, Сарненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області про визнання недійсним заповіту, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що обставини, які підлягають встановленню в ході розгляду цивільної справи № 356/300/20, безпосередньо стосуються предмету доказування в справі №356/190/20. Оскільки розгляд даної справи пов`язаний з розглядом іншої справи, і вказані справи є взаємопов`язаними, тому розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном об`єктивно неможливий до вирішення справи № 356/300/20 та набрання законної сили судовим рішенням за результатами її розгляду.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні справи, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (пункт 5 частини першої статті 253 ЦПК України).

Підстава, передбачена пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України виникає в процесі тоді, коли ухвалення рішення можливо після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Ця підстава зупинення застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясовувати як пов`язана справа, що розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що у справі, яка переглядається, предметом спору є усунення перешкод у користуванні належним ОСОБА_1 на праві власності будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення з нього відповідача ОСОБА_2 з усіма особами, які мешкають разом з нею і являються залежними від неї.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Оскільки позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні майном, яким вона володіє на праві власності (негаторний позов), то предметом доказування в даній справі є не дослідження підстав набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, а те, чи чинить відповідач позивачу як власникові, перешкоди в користуванні належним йому майном.

У пунктах 38, 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц зроблено висновок, що негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення.

Підставою для зупинення провадження у цій справі став факт розгляду Березанським міським судом Київської області цивільної справи № 356/300/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Овдіюк Діни Іванівни, Сарненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області про визнання недійсним заповіту.

Проте, суд першої інстанції в порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не вказав об`єктивні обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про усунення перешкод у користуванні майном з огляду на наявність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити та оцінити при розгляді даної справи наявність обставин (фактів), якими позивач ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги про усунення перешкод у користуванні майном.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 дають підстави для висновку про те, що оскаржена ухвала Березанського міського суду Київської області від 08 вересня 2020 року перешкоджає подальшому провадженню у справі та її постановлено без додержання норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Березанського міського суду Київської області від 08 вересня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар