ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/819/1888/21 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Кузнєцової О.А.,

Радченка С.В.,

секретар Савицька А.В.,

з участю прокурора Наумової Т.О., представника Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Шуляк С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу адвоката Доценка Кирила Сергійовича від імені ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області, ухваленого 09 липня 2021 року під головуванням судді Єпішина Ю.М., у цивільній справі за позовом першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України та Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Вимоги позову

У позові від 07 червня 2019 року перший заступник прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України та Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» просив:

-стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» матеріальну шкоду в порядку регресу в сумі 429099,56 гривні;

-стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Миколаївської області судовий збір за подачу позову.

Підстави та обґрунтування позову

Посилання на те, що ОСОБА_1 , як начальником адміністрації Миколаївського морського порту, було незаконно звільнено 5 працівників порту ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на підставі відповідних наказів, рішенням судів цих працівників було поновлено на роботі із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу у загальному розмірі 429099,56 гривні, ОСОБА_1 перебував на посаді начальника Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з 08 березня по 02 червня 2017 року, на думку прокурора Міністерство інфраструктури України, як вищестоячий орган, має право звернутися до суду про стягнення матеріальної шкоди, завданої Державному підприємству «Адміністрація морських портів України», проте у листах Міністерством інфраструктури України від 25 вересня 2018 року № 10622/27/10-18 на адресу Профспілкового комітету профспілки працівників морського транспорту Миколаївського торгівельного порту, від 12 листопада 2018 року № 12791/27/10-18, від 23 травня 2018 року № 6066/27/10-19 на адресу прокуратури Миколаївської області зазначено, що вказане Міністерство не вбачає підстав для вжиття заходів до відшкодування завданої шкоди Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» внаслідок незаконного звільнення, що не відповідає вимогам законодавства та свідчить про невиконання ним своїх повноважень по захисту інтересів держави та є підставою для представництва прокуратурою інтересів держави у суді.

Відзив на позов

У відзиві на позов адвокат Доценко К.С. від імені ОСОБА_1 вважав його таким, що задоволенню не підлягає.

Рішення суду першої інстанції у справі

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 09 липня 2021 року позов задоволено, ухвалено:

-стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії матеріальну шкоду в порядку регресу у сумі 429099,56 гривні;

-стягнути з ОСОБА_1 на користь Миколаївської прокуратури судовий збір у розмірі 6436,49 гривні.

Мотиви суду першої інстанції

Суд прийшов до висновку про те, що звільнення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було здійснено з порушенням вимог трудового законодавства, що підтверджується судовими рішеннями, які набрали законної сили, та встановив, що Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» на виконання зазначених судових рішень здійснено виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу вказаним працівникам у заявленому до стягнення розмірі, чого не заперечується відповідачем, строк звернення до суду з вказаним позовом пропущено не було, суд не прийняв до уваги доводи відповідача про відсутність у прокурора права на звернення до суду із вказаними вимогами в інтересах держави як такі, що спростовані встановленими у судовому засіданні обставинами, та відхилив доводи представника відповідача щодо наявності підстав для зменшення розміру відшкодування шкоди через їх необґрунтованість.

Вимоги апеляційної скарги

Адвокат Доценко К.С. від імені ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду та закрити провадження у справі.

Підстави та обґрунтування апеляційної скарги

Посилався на незаконність та необґрунтованість рішення суду, оскільки Міністерство інфраструктури України та Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» є окремими позивачами та юридичними особами, тому при поданні позову від імені двох позивачів необхідно було окремо зазначити, у чому полягає порушення прав кожного позивача, визначити спосіб захисту та зазначити зміст позовних вимог кожного позивача до відповідача, при цьому усупереч вимогам п. 4) ч. 3 ст. 175 ЦПК України вимога позову стосується лише захисту права лише одного з позивачів державного підприємства, суд відкрив провадження у справі та розглядав справу по суті за участі позивача Міністерства інфраструктури України, щодо якого вимоги не були заявлені, у положенні про Міністерство інфраструктури України не зазначено, що останнє має права на майно державних підприємств або може підміняти собою функції державних підприємств, згідно п. 7.8. статуту «Адміністрація морських портів України» Міністерство інфраструктури, як уповноважений орган управління, не має права втручатися у оперативну господарську діяльність підприємства, крім випадків, передбачених законодавством України та цим статутом, в ході розгляду справи вказане Міністерство неодноразово зазначало, що поняття «вищестоящий в порядку підлеглості орган» та «уповноважений орган управління», яким воно є по відношенню до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» у розумінні вимог Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», розпорядження Кабінету Міністрів України від 04 березня 2013 року № 133 «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту» та статуту Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», не є абсолютно тотожними, що унеможливлює застосування ч. 4 ст.136 КЗпП України як правової підстави для подання ним позову у справі, ст. 56 ЦПК України не передбачено можливість звернення прокурора в порядку представництва в інтересах юридичних осіб суб`єктів господарювання, яким є Державне підприємство «Адміністрація морських портів України», захищати свої інтереси повинні насамперед відповідні суб`єкти, а не прокурор, тому позовна заява мала б бути повернута прокурору в порядку ст. 185 ЦПК України, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може захищати інтереси держави, таку правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, від 20 вересня 2018 року у справі № 924/1237/17, від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18, у вказаній справі виник спір між юридичною особою Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» та її колишньою посадовою особою ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями ОСОБА_1 , позов подано в інтересах Міністерства інфраструктури України як власника Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», суду належало закрити провадження у справі, оскільки спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзивах заступник прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України та Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», Міністерство інфраструктури України та Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» вважали скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Процесуальні позиції учасників при апеляційному розгляді справи

Представник позивача прокурор Наумова Т.О. та представник Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Шуляк С.І. вважали скаргу такою, що задоволенню не підлягає, представником Міністерства інфраструктури України Шевчук Д.В. у своєму клопотанні висловлена така ж думка щодо скарги та заявлено про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 та його адвокат Доценко К.С. у судове засідання не з`явилися.

Позиція апеляційного суду

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з такого розсуду.

Мотиви суду апеляційної інстанції

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Отже для особи, яка звернулася до суду, перш за все належить довести наявності у неї відповідного права такого звернення за захистом власного права чи інтересу або права чи інтересу інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, за положеннями її п. 3) ч. 1 ст. 131-1 прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Ст. 56 ЦПК України надає прокурору у визначених законом випадках право звертатися до суду в інтересах інших осіб, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

За положеннями ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення її інтересів, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу, наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Матеріальною підставою для звернення з позовом в інтересах Міністерства інфраструктури України прокурором зазначено ч. 4 ст. 136 КЗпП України, за якою стягнення з керівників підприємств та їх заступників матеріальної шкоди у судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу.

Відповідно до ст. 62 ГК України підприємство це самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення відповідної діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами, підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, може мати печатки та не має у своєму складі інших юридичних осіб.

Відповідач ОСОБА_1 займав посаду начальника Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрації Миколаївського морського порту), яка не є самостійною юридичною особою та не має ознак підприємства, визначених ст. 62 ГК України, відповідно ОСОБА_1 не виступав керівником підприємства або його заступником у спірних правовідносинах у розумінні ч. 4 ст. 136 КЗпП України, до того ж за п. 5.2. Положення про Миколаївську філію Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрацію Миколаївського морського порту), затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України № 184 від 18 квітня 2014 року, начальник філії підпорядковується голові підприємства, а не Міністерству інфраструктури України.

Крім того позов у даній справі прокурором заявлено в інтересах держави в особі у тому числі Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», вимоги позову зводяться до стягнення з відповідача в порядку регресу у відшкодування матеріальної шкоди на користь вказаного підприємства, що прямо суперечить ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» в частині заборони представляти в суді інтереси держави в особі державних компаній, отже у прокурора відсутнє передбачене законом право на представництво у суді за даними вимогами.

Таким чином у даній справі не вбачається передбаченого ст. 131-1 Конституції України виключного випадку, який надає право прокурору у відповідності до закону звертатися з позовом до суду в інтересах держави, у зв`язку із відсутністю підстав для представництва прокурором інтересів держави у суді позовну заяву за п. 2) ч. 1 ст. 257 ЦПК України слід залишити без розгляду, приведений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення у справі скасувати із залишенням позову без розгляду.

Керуючись ст. ст. 257, 367, 374, 377, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Доценка Кирила Сергійовича від імені ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 липня 2021 року скасувати.

Позов першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України та Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» залишити без розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2) ч. 3 ст. 389 ЦПК України, повний текст постанови буде складено 22 жовтня 2021 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.А. Кузнєцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ С.В. Радченко