____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/4620/21
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

20.10.2021 року

Суддя Київського районного суду м.Одеси Гниличенко М.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

24.09.2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Пуленко А.Г., звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 30.12.2011 року у Литовській Республіці, Юридичному відділі Адміністрації Висагінського самоврядування ( запис про реєстрацію шлюбу № 206) та після розірванні шлюбу повернути позивачу дошлюбне прізвище ОСОБА_3 .

У позовні заяві позивач посилається на те, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач є громадянином Литовської Республіки, але постійно мешкає у Німеччині. Шлюб зареєстрований у Литовській республіці. Дітей від шлюбу немає. Позивач зазначає, що змушена звернутися до суду за місцем своєї реєстрації, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, через яке, вона не має можливості звернутися до суду за місцем проживання відповідача у Німеччину, немає коштів на німецьких адвокатів та на витрати на судовий процес у Німеччині, тому звертається за захистом своїх прав до національних судів України.

При цьому підсудність справи представник позивача у позові мотивує нормами ч.2 ст.28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача, тобто підставою звернення до Київського районного суду м.Одеси з позовом про розірвання шлюбу за місцем реєстрації позивача вказано, що вона не може з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача».

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2021 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В.

Загальні підстави для визначення підсудності цивільних справ визначені у статях 27 та 28 ЦПК України, норми яких передбачають, що позови подаються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача або позивача.

Відповідно до ст.29 ЦПК України визначена підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України. У таких випадках підсудність справи визначається суддею Верховного Суду у порядку ст.33 ЦПК України.

З метою з`ясування зареєстрованого місця проживання (перебування) позивача та відповідача судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України було направлено запити до відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно відповіді відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 13.10.2021 року, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 22.04.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Київського районного суду м.Одеси.

Згідно відповіді відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 13.10.2021 року, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по м.Одесі та Одеській області не значиться.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали на предмет відкриття провадження по справі, суддя вважає, що пред`явлена позовна заява підлягає залишенню без руху у зв`язку з наступним.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Із відповіді адресної довідкової служби вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрованим у м.Одеса чи Одеській області не значиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Як вбачається у позовній заяві позивачем вказано, що від шлюбу спільних дітей не мають.

Із відповіді адресної довідкової служби вбачається, що позивач ОСОБА_1 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Київського районного суду м.Одеси.

З чого можливо зробити висновок, що позивач може звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу, але при наявності умов, передбачених процесуальним законом наявність на утриманні малолітніх дітей, за станом здоров`я або з інших поважних причин, що перешкоджають виїхати до місця проживання відповідача. Однак, вказані умови позивачу необхідно документально підтвердити, надавши суду належні та допустимі докази в даному випадку поважності причин, що перешкоджають виїхати до місця проживання відповідача.

При цьому, позивач не зазначила та не додала до позову доказів підсудності справи Київському районному суду м.Одеси за місцем проживання позивача на підставі ч.2 ст.28 ЦПК України, оскільки відсутні докази поважності причин, що перешкоджають виїхати до місця проживання відповідача.

Згідно ч.10 ст.28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Крім того, порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Приписами ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 вищевказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Будь-яких доказів спільного проживання сторін на території України, наявності (або відсутності) угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність такої справи (про розірвання шлюбу) судам України або іноземним судам позивачем не надано.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до ст.110 СК України розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" подружжя, будучи громадянами різних держав, можуть обрати право, яке буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Таке можливо, тільки якщо вони не мають спільного місця проживання або якщо особистий закон кожного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 ВСУ зазначає, що позов про розірвання шлюбу з особою, яка не має в Україні місця проживання або місце проживання якої невідоме, може пред`являтися за місцем знаходження майна відповідача, або за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а у випадку, коли з позивачем проживають його малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача - за місцем проживання позивача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за місцем проживання будь-кого з них.

У разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, роз`яснено судам, що розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 4 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України до позовної заяви про розірвання шлюбу додається оригінал свідоцтва про шлюб.

Разом з тим, позивачем не надано суду оригінал свідоцтва про шлюб.

Також, в порушення вимог ч.3 п.5 ст.175 ЦПК України не викладено обставин звернення позивача з даним позовом до суду, оскільки відповідно до ст.106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

В силу ст.190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Однак, позивачем позовну заяву не перекладено на мову, якою володіє відповідач, виходячи з його громадянства (такий переклад має бути здійснений дипломованим перекладачем та засвідчений нотаріально).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно ст.185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки необхідно усунути наступні недоліки, зокрема позивачу необхідно надати суду -

- оригінал свідоцтва про шлюб;

- докази спільного проживання сторін на території України, наявності майна відповідача або інформації щодо останнього відомого зареєстрованого місця його проживання чи перебування в Україні;

- докази наявності (або відсутності) угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність такої справи (про розірвання шлюбу) судам України або іноземним судам;

- докази поважності причин, що перешкоджають виїхати до місця проживання відповідача;

- докази скрутного матеріального стану позивача;

- засвідчений нотаріально переклад позову з додатками на мову запитуваної сторони;

Відповідно до роз`яснень, які надані в п.4 постанови Пленум Верховного Суду України 21.12.2007 року N 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, якщо заява не відповідає вимогам закону, слід застосовувати правила щодо залишення позову без руху.

На підставі викладеного, позивачу необхідно усунути вищевказані недоліки позовної заяви.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, оскільки позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону, її необхідно залишити без руху та надати строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

- залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків поданої заяви - п`ять днів з дня отримання копії ухвали, в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали у встановлений судом строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу, що не позбавляє його права звернутись із таким же позовом до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гниличенко М. В.