Ухвала

21 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 729/1099/19

провадження № 61-14170ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

розглянув клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 19 липня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Бобровицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), орган опіки та піклування Бобровицької міської ради, про визнання особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, заінтересовані особи: Бобровицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Бобровицька районна державна адміністрація (як орган опіки та піклування), про визнання особи безвісно відсутньою.

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Бобровицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Бобровицька районна державна адміністрація (як орган опіки та піклування), про визнання особи безвісно відсутньою.

Заява мотивована тим, що єдиною підставою для ухвалення судом першої інстанції рішення про відмову у задоволенні його заяви про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 безвісно відсутніми, була постанова слідчого СВ Дружківського ВП Краматорського ВП ГУ НП в Донецькій області від 18 травня 2017 року про закриття кримінального провадження № 000578 від 16 травня 2016 року. У подальшому, ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 13 січня 2021 року його скаргу на постанову старшого слідчого СВ Дружківського ВП Краматорського ВП ГУ НП в Донецькій області капітана поліції Щербак О. М. від 18 травня 2017 року про закриття кримінального провадження № 000578 від 16 травня 2016 року задоволено.

Скасовано постанову старшого слідчого СВ Дружківського ВП Краматорського ВП ГУ НП в Донецькій області капітана поліції Щербак О. М. від 18 травня 2017 року про закриття кримінального провадження № 000578 від 16 травня 2016 року та зобов`язано слідчого виконати усі необхідні процесуальні дії, передбачені КПК України для встановлення обставин, що мають значення для прийняття рішення (справа № 229/5483/20). Зазначав, що знайомившись з матеріалами кримінального провадження № 000578 від 16 травня 2016 року, з`ясував, що особи та інформація про них не має жодного відношення до тих осіб, які були заявлені скаржником до розшуку як особи, що безвісти зниклі, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Звертав увагу на те, що починаючи з 2014 року відомості про розшукуваних осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні. Вважав, що скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, яка стала підставою для ухвалення судом першої інстанції рішення щодо відмови у задоволенні заяви про визнання осіб безвісно відсутніми є, на його думку, нововиявленою обставиною, тому просив переглянути рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2020 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2021 року, залишеною без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 19 липня 2021 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2020 року відмовлено.

У серпні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 19 липня 2021 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті касаційна скарга відправлена до Верховного Суду 20 серпня 2021 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 09 вересня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Запропоновано заявнику подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надати докази поважності причин його пропуску. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 04 жовтня 2021 року заявнику продовжено строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного судуу складі Верховного Суду від 09 вересня 2021 року. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду строк заявник направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 вересня 2021 року, а саме заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції він отримав 17 серпня 2021 року, що підтверджується наданими доказами.

Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження ОСОБА_1 пропущено з поважних причин, його можливо поновити.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 19 липня 2021 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно із частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Частиною п`ятою статті 423 ЦПК України визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

У пунктах 3, 4, 5, 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» судам роз`яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених статтею 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою у справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, у тому числі, неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи судом не є нововиявленими обставинами, тому не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення із зазначених підстав.

Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2020 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що наведені заявником підстави та обставини, не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України та не можуть бути підставою для скасування судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

При цьому суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що посилання ОСОБА_1 як на нововиявлену обставину для перегляду рішення суду першої інстанції на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 13 січня 2021 року у справі № № 229/5483/20, якою скасовано постанову слідчого від 18 травня 2017 року про закриття кримінального провадження № 000578 від 16 травня 2016 року, не можуть вважатися нововиявленими обставинами у розумінні статті 423 ЦПК України, оскільки по суті є новим доказом у справі.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З огляду на зміст оскаржуваних судових рішень та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судового рішення.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 19 липня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Бобровицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), орган опіки та піклування Бобровицької міської ради, про визнання особи безвісно відсутньою відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк