Справа № 754/3356/21
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2021 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Гринчак О.І.

за участю секретаря судових засідань Чехун Ю.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Фізичної-особи підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року до Деснянського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної-особи підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі 64 703,26 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

21 жовтня 2021 року до суду надійшла заява від Фізичної-особи підприємця « ОСОБА_1 » про залишення позову без розгляду. При цьому, щодо судових витрат (правничої допомоги) відповідача, позивач повідомив суд, що послуги адвоката необґрунтовано завищені та збільшено судові витрати, не долучені докази (детальний опис робіт, скільки витрачено часу) на послуги адвоката, а тому позивач просить відмовити у стягненні цих витрат.

21 жовтня 2021 року до суду надійшла заява від представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Фумельова Іллі Олександровича, в якій він просить розглядати справу за відсутності відповідачів і його представника; проти залишення позову без розгляду не заперечує; просить вирішити питання про розподіл судових витрат і витрат на правничу допомогу.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне залишити позов без розгляду.

Щодо заяви представника відповідачів про розподіл судових витрат (витрат на правничу допомогу) слід зазначити таке.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником відповідачів надано копію договору про надання правової допомоги від 24.05.2021, укладеного з ОСОБА_2 , копію додатку до договору про надання правової допомоги від 24.05.2021, а також копію договору про надання правової допомоги від 28.04.2021, укладеного з ОСОБА_3 , копію додатку до договору про надання правової допомоги від 28.04.2021, копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 100 від 24.05.2021 про прийняття коштів від ОСОБА_2 у розмірі 20 000,00 грн. на підставі договору про надання правової допомоги від 24.05.2021, копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 97 від 28.04.2021 про прийняття коштів від ОСОБА_3 у розмірі 20 000,00 грн. на підставі договору про надання правової допомоги від 28.04.2021. На підставі вказаних доказів представник відповідача просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 20 000,00 грн. на користь кожного з відповідачів.

Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частина друга статті 95 ЦПК України передбачає, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Частиною п`ятою статті 95 ЦПК України передбачено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів, станом на момент подання представником відповідачів заяви про розподіл судових витрат від 10.06.2021, визначений п. 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 160/7887/18.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11.07.2018 у справі № 904/8549/17, від 27 вересня 2021 року № 5026/886/2012, незасвідчені копії документів визнаються недопустимими доказами.

Копії доказів, надані представником відповідача на підтвердження понесення відповідачами витрат на професійну правничу допомогу, а саме копії договорів про надання правової допомоги від 24.05.2021 та від 28.04.2021, копії додатків до договорів про надання правової допомоги від 24.05.2021 та від 28.04.2021, копії квитанцій до прибуткового касового ордеру № 100 від 24.05.2021 та № 97 від 28.04.2021, не засвідчені належним чином, а отже, визнаються судом недопустимими доказами.

Інших доказів, які підтверджують понесення відповідачами витрат на професійну правничу допомогу (зокрема, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги), матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, суд вважає, що підстав для задоволення заяви представника відповідачів про розподіл судових витрат з професійної правничої допомоги немає.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 257, 260, 261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Фізичної-особи підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу залишити без розгляду.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Фумельова Іллі Олександровича про розподіл судових витрат відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу складено 21.10.2021.

Суддя Деснянського районного

суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК