П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 жовтня 2021 року місто Київ

справа № 757/41878/20-ц

провадження №22-ц/824/7797/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Тарасовим Сергієм Олексійовичем,

на рішення Печерського районного суду м.Києва від 17 лютого2021 року, ухвалене у складі судді Ільєвої Т.Г.,

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо», про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в який просила розкрити їй та її представнику - адвокату Тарасову С.О. інформацію, яка містить банківську таємницю щодо ПАТ "Банк Камбіо", а саме: рух коштів за період з 3 липня 2015 року по 28 лютого 2017 року по рахунку № НОМЕР_1 , що відкритий у ПАТ "Банк Камбіо".

Заяву обґрунтовано тим, що 28 лютого 2017 року рішенням Голосіївського районного суду м.Києва задоволено позов ОСОБА_1 та звернуто стягнення на грошові кошти в сумі 705378 доларів США, що є предметом застави за договором застави валютних цінностей від 22 серпня 2013 року, укладеним між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , та належать ОСОБА_2 , , та які знаходяться на рахунку НОМЕР_2 , відкритому в ПАТ "Банк Камбіо" на ім`я ОСОБА_2 , шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на предмет застави.

28 грудня 2019 року ухвалою Київського апеляційного суду було відмовлено ПАТ «Банк Камбіо» у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.

30 січня 2020 року постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження.

17 лютого 2020 року рішенням Печерського районного суду м.Києва було задоволено заяву ОСОБА_1 , зобов`язано ПАТ "Банк Камбіо" розкрити ОСОБА_1 та її представникам інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо руху коштів за період з 3 липня 2015 року по 28 лютого 2017 року по рахунку № НОМЕР_3 , що відкритий у ПАТ «Банк Камбіо».

4 травня 2020 року рішенням Печерського районного суду м.Києва було задоволено заяву ОСОБА_1 та зобов`язано ПАТ "Банк Камбіо", розкрито інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо руху коштів за період з 3 липня 2015 року по 28 лютого 2017 року по рахунку № НОМЕР_4 , що відкритий у ПАТ «Банк Камбіо».

Станом на 25 вересня 2020 року рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 28 лютого 2017 року набрало законної сили та підлягає виконанню. Однак, як з`ясувалося Голосіївським районним судом м.Києва під час розгляду справи ( рішення від 28 лютого 2017 року), третя особа ПАТ "Банк Камбіо" вчинив дії щодо унеможливлення виконання рішення суду в майбутньому, чим створив перешкоди ОСОБА_1 у реалізації свого права власності на кошти в сумі 703378 доларів США.

Перешкоди були здійснені ПАТ "Банк Камбіо" шляхом перерахування 3 липня 2015 року коштів в сумі 705378 доларів США з рахунку № НОМЕР_2 на рахунок № НОМЕР_3 , що належить ПАТ "Банк Камбіо", який відкрито у ПАТ "Банк Камбіо". Перерахування коштів в сумі 705378 доларів США відбулось двома платежами, а саме на підставі платіжного документа № 284_116 - 810,28 доларів США, та платіжного документа № 284_117 - 704567,72 доларів США. Таким чином, грошові кошти, на які рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 28 лютого 2017 року звернуто стягнення, з рахунку № НОМЕР_2 зникли.

ПАТ "Банк Камбіо" отримані кошти, що належать боржнику за виконавчим провадженням ВП № 61112389 перерахував у 2016 році зі свого рахунку № НОМЕР_3 на іншій свій рахунок № НОМЕР_4 . Далі, ПАТ "Банк Камбіо" отримані кошти, що належать боржнику за виконавчим провадженням ВП №61112389, перерахував 2 вересня 2016 року зі свого рахунку № НОМЕР_5 на іншій свій рахунок № НОМЕР_1 із призначенням платежу конвертація 7926000 USD у гривні за заявою ПАТ "Банк Камбіо".

Таким чином, ПАТ "Банк Камбіо" аби ОСОБА_1 взагалі не змогла отримати належні їй на праві власності кошти на підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 28 лютого 2017 року вчинив дії щодо конвертації 705378 доларів США на гривні і перерахування коштів на інший власний рахунок № НОМЕР_1 .

Наразі у ОСОБА_1 є необхідність в розкритті інформації, що містить банківську таємницю, по рахунку № НОМЕР_1 за період з 3 липня 2015 року по 28 лютого 2017 року щодо надходження коштів у сумі 705378 доларів США, і подальший рух коштів, для встановлення місцезнаходження майна, на яке було звернуто стягнення і визнано право власності за ОСОБА_1 .

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 17 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про рокриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Тарасов С.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити. В апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення допущено неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме здійснено неправильне тлумачення норм Закону України «Про банки та банківську діяльність». Аналіз положень ст.347 ЦПК України та ст.62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» приводить до висновку, що заяви про розкриття банківської таємниці можуть подаватися до суду не тільки уповноваженими державними органами, як помилково зазначає суд першої інстанції, а й іншими особами, які не наділені Законом України «Про банки та банківську діяльність» правом на безпосереднє звернення до банку за такою інформацією.. Крім іншого, вказане також підтверджується й положеннями ст.1076 ЦК України, а саме, що суб`єктами отримання інформації, що містить банківську таємницю, є не лише органи державної влади, їхні посадові і службові особи, й інші особи.

Судом першої інстанції в порушення ст.263 ЦПК України не з`ясовані обставини, на які апелянт посилається як на підставу своїх вимог. Підставами заяви для розкриття банківської таємниці по рахунку № НОМЕР_6 , стала необхідність встановлення місцезнаходження майна, на яке було звернуто стягнення. Розкриття інформації, яка містить банківську таємницю безпосередньо стосується прав та інтересів ОСОБА_1 щодо належного виконання рішення суду.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Тарасов С.О. доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив апеляційну задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про розкриття інформації, що містить банківську таємницю. Додатково пояснив, що рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 28 лютого 2017 року звернуто до примусового виконання, і знаходиться на виконанні приватного виконавця.

Інший учасник справи в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у його відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення представника заявника - адвоката Тарасова С.О., перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що заявник не входить до переліку осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяги інформації, яка може бути надана. При цьому суду зазначив, що заявник, звертаючись до суду з заявою, не обґрунтував необхідності розкриття інформації, що містить банківську таємницю, а також те, що заявник входить до переліку осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, і не надав документів, які підтверджують право на отримання вказаної інформації. За таких обставин суд вважав, що заява не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви про розкриття банківської таємниці, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи, звертаючись до суду з заявою про розкриття банківської таємниці, ОСОБА_1 обґрунтувала необхідність розкриття банком інформації щодо руху коштів по рахунку, який належить ПАТ "Банк Камбіо", встановленням місцезнаходження майна, на яке рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 28 лютого 2017 року було звернуто стягнення та визнано за ОСОБА_1 право власності.

Порядок розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, регулюється Главою 12 Розділу IV ЦПК України.

Відповідно до ст. 347 ЦПК України, заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи у випадках, встановлених законом, подається до суду за місцезнаходженням банку, що обслуговує таку юридичну або фізичну особу.

Згідно із ст.348 ЦПК України у заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) заявника та особи, щодо якої вимагається розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, їх місце проживання або місцезнаходження, а також ім`я представника заявника, коли заява подається представником; 3) найменування та місцезнаходження банку, що обслуговує особу, щодо якої необхідно розкрити банківську таємницю; 4) обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено; 5) обсяги (межі розкриття) інформації, яка містить банківську таємницю, щодо особи та мету її використання.

Згідно із ч.2 ст.350 ЦПК України якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви.

Відповідно до змісту викладених норм ЦПК України, у порядку, визначеному Главою 12 Розділу IV ЦПК України, розглядаються заяви про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи, банком, що обслуговує таку юридичну або фізичну особу.

Порядок розкриття банківської таємниці встановлений Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації; 9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності.

Відповідно до ч.1 ст.1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Статтею 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до статті 47 цього Закону.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 22 січня 2020 року у справі №501/1451/17, оскільки розкриття банківської таємниці може здійснюватися безпосередньо банками або на підставі рішення суду (стаття 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність») та виключно на підставах і у порядку, передбаченими законом, суд повинен розмежовувати ці підстави, коло суб`єктів, уповноважених на отримання відповідної інформації та її обсягу.

Коло суб`єктів, які мають право вимагати безпосередньо від банку розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, визначається статтею 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» і може змінюватися тільки на підставі закону.

При цьому вказані суб`єкти мають право на отримання лише обмеженої інформації з урахуванням виконуваних ними функцій та з питань, зазначених у відповідному законі стосовно визначених суб`єктів.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками:

1) на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи. Інформація щодо рахунка умовного зберігання (ескроу) та операцій за ним розкривається також на письмовий запит бенефіціара. Інформація про залишок коштів на банківському рахунку, майнові права на кошти на якому є предметом обтяження, операції за ним, обтяження, стосовно яких до банку надійшли повідомлення, у тому числі взяті банком на облік, інші обмеження права розпоряджання рахунком розкривається також на письмовий запит обтяжувача, якщо право обтяжувача на отримання відповідної інформації передбачено правочином, на підставі якого виникає таке обтяження;

2) за рішенням суду;

3) органам прокуратури України, Служби безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національної поліції, Національному антикорупційному бюро України, Антимонопольного комітету України - на їх письмову вимогу стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу;

3-1) органам прокуратури України, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України у справах щодо виявлення необґрунтованих активів та збору доказів їх необґрунтованості в межах їх компетенції - на їх письмову вимогу щодо операцій за рахунками конкретної юридичної особи, фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності або фізичної особи за конкретний проміжок часу із зазначенням контрагентів;

3-2) Національному антикорупційному бюро України в межах його компетенції, у тому числі у справах щодо виявлення необґрунтованих активів та збору доказів їх необґрунтованості, - на його письмову вимогу щодо рахунків, вкладів, правочинів, операцій за рахунками або без відкриття рахунків конкретної юридичної особи, фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності або фізичної особи за конкретний проміжок часу із зазначенням контрагентів;

4) центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику:

а) на його письмову вимогу щодо наявності банківських рахунків;

г) у випадках та в обсязі, визначених Угодою між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки для поліпшення виконання податкових правил й застосування положень Закону США "Про податкові вимоги до іноземних рахунків" (FATCA) та іншими міжнародними договорами, що містять положення про обмін інформацією для податкових цілей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або укладеними на їх підставі міжвідомчими договорами. Порядок розкриття такої інформації встановлюється Національним банком України;

5) центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, на його запит щодо фінансових операцій, пов`язаних з фінансовими операціями, що стали об`єктом фінансового моніторингу (аналізу) згідно із законодавством щодо запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, а також учасників зазначених операцій;

6) органам державної виконавчої служби, приватним виконавцям на їхню письмову вимогу з питань виконання рішень судів та рішень, що підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", стосовно наявності та/або стану рахунків боржника, руху коштів та операцій на рахунках боржника за конкретний проміжок часу, а також про інформацію щодо договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

7) Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку у випадках самостійного подання банком інформації про банк як емітент та звітних даних відповідно до законів про ринки капіталу та організовані товарні ринки;

8) за рішенням суду Національному агентству з питань запобігання корупції стосовно наявності та стану рахунків, операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи, фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності відповідно до Закону України "Про запобігання корупції";

9) іншим банкам у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення";

10) Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, на його письмову вимогу у зв`язку із здійсненням ним виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, - щодо наявності та стану рахунків, операцій за рахунками конкретної юридичної або фізичної особи, фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності;

11) центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, з метою здійснення верифікації та моніторингу державних виплат на його запит щодо банківських рахунків фізичних осіб, яким призначено, нараховано та/або здійснено державні виплати, а також фізичних осіб, які звернулися за призначенням державних виплат, операцій списання з рахунків та/або зарахування на рахунки і залишки за такими рахунками на визначену дату або за конкретний проміжок часу.

З огляду на викладене, заявник ОСОБА_1 та її представник не належать до кола суб`єктів, які мають право вимагати від банку розкриття інформації, що містить банківську таємницю, зокрема щодо руху коштів по рахунку, що належить ПАТ "Банк Камбіо".

Встановивши, що заявник не належить до кола суб`єктів, які мають право вимагати від банку розкриття інформації, що становить банківську таємницю, а також зважаючи на те, що обставини на які посилається заявник не можуть бути підставою для задоволення такої заяви, суд першої інстанції законно і обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_1 .

При цьому, слід врахувати, що в ПАТ "Банк Камбіо" введена тимчасова адміністрація, всі вимоги до ПАТ "Банк Камбіо" підлягають вирішенню в порядку визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Крім того, рішення суду, яким за ОСОБА_1 визнано право власності на грошові кошти звернуто та знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця, який за законом може ставити питання про розкриття банківської таємниці (за певних умов), а тому доводи апеляційної скарги щодо неналежного виконання рішення суду, у зв`язку з чим виникла необхідність встановлення місцезнаходження майна, на яке було звернуто стягнення, не спростовують висновки суду про відсутність підстав для задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Тарасовим Сергієм Олексійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 17 лютого2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 21 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус