Провадження № 2/621/1147/21
РІШЕННЯ

Іменем України

21 жовтня 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий - суддя Вельможна І.В.,

секретар судового засідання - Лацько А.В.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Зміївська міська рада Чугуївського району Харківської області,

представник відповідача - Шатна М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне,

в с т а н о в и в:

26.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, в якому просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Зідьки Зміївського району Харківської області - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на день її смерті.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Зідьки Зміївського району Харківської області померла її мати ОСОБА_2 . ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , а тому місцем відкриття спадщини в силу частини 1 статті 1221 Цивільного кодексу України є смт Зідьки Чугуївського (колишня назва - Зміївського) району Харківської області. Після смерті матері відкрилася спадщина, і станом на день її смерті разом з ОСОБА_2 зареєстроний не був.

До нотаріальної контори з заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався.

Актом депутата Зідьківської селищної ради від 30.08.2021 встановлено, що позивач - ОСОБА_1 постійно проживала разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_2 , станом на день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки мати потребувала сторонньої допомоги в силу свого похилого віку (95 років). Саме ОСОБА_1 забезпечувала матір доглядом та підтримкою до дня смерті, проживаючи з нею постійно

Чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_3 не був рідним батьком позивачки ОСОБА_1 та помер раніше ОСОБА_2 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя мати позивача ОСОБА_2 склала заповіт, згідно з яким заповіла усе належне їй майно - ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту спільного проживання, необхідно їй за для оформлення спадкових прав після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Зідьки Чугуївського (колишня назва - Зміївського) району Харківської області матері ОСОБА_2 .

Позивач зверталася до нотаріальної контори з заявою щодо оформлення свої спадкових прав, однак, нотаріусом було вказано, що факт проживання зі спадкодавцем на момент смерті підтверджується тільки реєстрацією, а акт депутата не має ніякого значення.

Оскільки у позивача виникли труднощі в оформлені спадкових прав остання звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 29.09.2021 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 12.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася до канцелярії суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник відповідача Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Шатна М.С. в судове засідання не з`явився, до канцелярії суду надала заяву в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності за наявними матеріалами у справі.

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису.

Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Спірним є факт постійного проживання позивача разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є мати - ОСОБА_2 , в графі «Батько» міститься прочерк, зазначене лише ім`я ОСОБА_6 - копія Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 19.09.1947 Харківським міським відділом ЗАГС, актовий запис № 2258 (а.с. 14)

03 червня 1956 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб - копія Свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2 , виданого 30.06.1956 Андріївським бюро ЗАГС Балаклійського району, актовий запис № 42. Після укладення шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_2 » (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Зідьки Зміївського району Харківської області у віці 77 років помер ОСОБА_3 - копія Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 , виданого 09.03.1994 Зідьківською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 21 (а.с. 15).

Згідно Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_4 , виданого 27.07.2017 Виконавчим комітетом Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 95 років в смт Зідьки Зміївського району Харківської області, актовий запис № 34 (а.с. 13).

На випадок своє смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 склала заповіт, який посвідчено секретарем виконкому Зідькіської селищної ради Зміївського району Харківської області Іващенко Тамарою Григорівною та зареєстровано в реєстрі за № 348. Вказаним заповітом ОСОБА_2 заповіла, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те що їй належало на день смерті і на що за законом вона мала право, ОСОБА_1 (а.с. 17, 18).

Відповідно до довідки № 02-28/282 від 20.02.2015 виданої Виконавчим комітетом Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 проживала одна (а.с. 19).

З довідки № 02-28/828 від 05.09.2017 виданої Зідьківською селищною радою, вбачається що в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 05.09.2017 ніхто не зареєстрований (а.с. 20).

З Акту обстеження складеного 30.08.2021 депутатом Зміївської міської ради Соляник Інессою Сергіївною, в присутності свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вбачається що за адресою: АДРЕСА_1 було проведено обстеження з метою встановлення факту проживання ОСОБА_1 з матір`ю ОСОБА_2 на день смерті останньої. В ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , дійсно фактично проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_2 потребувала сторонньої допомоги в силу її віку (95 років). Саме ОСОБА_1 забезпечувала матір доглядом та підтримкою до дня смерті проживаючи з нею постійно (а.с. 21).

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 6 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У відповідністю з частини 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 Цивільного кодексу України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно частин 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Аналогічну норму містить пункт 3.21 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Відповідно до частини 1 статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття1270 Цивільного кодексу України).

Таким чином, обставинами, які підлягають встановленню та доказуванню у даній справі, є встановлення кола спадкоємців та наявність підстав для переходу права власності в порядку спадкування.

Згідно роз`яснень наданих в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у спорах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 Цивільного кодексу України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (абзац 1 частини другої статті 3 Сімейного кодексу України).

На підставі зазначених вище доводів позивача ОСОБА_1 , викладених у заяві, письмових доказів, судом достовірно встановлено, щоОСОБА_1 постійно проживала разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, через відсутність реєстрації місця проживання позивача у вказаному житловому будинку, вона не має можливості надати нотаріусу документи, що підтверджують цей факт, у зв`язку з чим не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_1 , є єдиною спадкоємицею після смерті матері за заповітом, з урахуванням досліджених доказів, позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до статті 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 1216-1218, 1220, 1221, 1268-1270 Цивільного кодексу України, статтями 2, 12, 13, 19, 76-81, 223, 247, 258-259, 263-265, 273, 315, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 постійно проживала зі спадкодавцем - ОСОБА_2 на час її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено - 21.10.2021.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач - Зміївська міська рада Чугуївського району Харківської області, юридична адреса: 63404, Харківська область, м. Зміїв, вул. Адміністративна, буд. № 9, .

Головуючий: