У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2021 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бебешко М. М. розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні суду в м. Біла Церква заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

19.10.2021 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: 1) приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, 2) приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрованого в реєстрі за № 34490 від 11.05.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 6 318,91 грн. в рамках виконавчого провадження № 66827218.

Подана заява не може бути прийнята до розгляду та вирішено про забезпечення, оскільки позивачем в порушення вимог ч.6 ст.151 ЦПК України не додано до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

У заяві ОСОБА_1 посилається на частину третю статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», як підставу звільнення від сплати судового збору, згідно якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством і встановлює певні особливості судового захисту прав споживачів, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними до положень статті п`ятої Закону № 3674-VI, оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій. У цьому Законі не йдеться про звільнення споживачів від оплати судового збору загалом за подання до суду будь-якої інстанції будь-якого з об`єктів справляння судового збору.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-185цс17.

Крім того, у Постанові Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 643/2870/18 (провадження № 61-4126св19) зазначено, що «позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».»

В п.22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника

Із системного аналізу статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, вбачається, що від сплати судового збору звільняються споживачі за подання саме позовної заяви, а не за подання будь-якої іншої заяви, зокрема, заяви про забезпечення позову.

Отже, пільга щодо звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на подання заяви про забезпечення позову. Тому, у заявника про забезпечення позову є обов`язок щодо сплати судового збору за подання такої заяви.

Відповідно до ч.10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 має обов`язок щодо сплати судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову у розмірі ставки, визначеної відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», а у зв`язку з тим, що до заяви про забезпечення позову не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, як то передбачено ч.6 ст. 151 ЦПК України, тому зазначена заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику на підставі ч.10 ст.153 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним заяву про забезпечення позову повернути заявнику, оскільки її подано з порушенням ст.151 ЦПК України.

Керуючись ст.151, 153, 258-260,352 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє позивача повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

СуддяМ. М. Бебешко