Справа № 658/1394/21
(провадження №2/658/853/21)
20 жовтня 2021 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Лященко В.В.
за участю: секретаря Яковлєвої А.В.
представника позивача ОСОБА_2
представника органу опіки та піклування Назарової О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Каховці Херсонської області цивільну справу №658/1394/21 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітньої ОСОБА_4 , інтереси якої представляє адвокат Стукан Юлія Олегівна, до ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Каховської міської ради Херсонської області про визначення місця проживання дітей, суд
В квітні 2021 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , від якого народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15.02.2017 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу сторони не дійшли згоди щодо визначення місця проживання дітей. Відповідач періодично чинив перешкоди у спілкуванні з дітьми. На теперішній час діти проживають з ОСОБА_1 , яка займається вихованням доньок, піклується про їх стан здоров`я дитини. У зв`язку з чим позивач просить визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 19.05.2021 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого засідання та викликом сторін. Витребувано висновок про доцільність визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
12.08.2021 року надійшов висновок про доцільність визначення місця дітей.
Ухвалою суду від 26.08.2021 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач та її представник в судовому засіданні на позовних вимогах наполягали, проти винесення заочного рішення не заперечували. ОСОБА_1 пояснила, що після розірвання шлюбу вони з колишнім чоловіком не дійшли згоди стосовно місця проживання дітей, на підставі чого часто виникали сварки під час яких їй були нанесені тілесні ушкодження, ОСОБА_5 неодноразово чинив їй перешкоди у спілкуванні з дітьми. На даний час діти проживають разом з нею, відповідач не цікавиться дітьми, не приймає участі в їх вихованні.
В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Назарова О.С. зазначила, що вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, оскільки відповідач на даний час не цікавиться життям дітей, відмовився приймати участь під час складання висновку про доцільність визначення місця проживання дітей.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та виклик до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - kh.ks.court.gov.ua. Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав.
Враховуючи письмову згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача та представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, судом встановлено факти та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилися ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження (а.с.5, 6).
Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15.02.2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.9).

Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.7).

За інформацією, наданою у висновку про доцільність визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 разом з матір`ю, затвердженого рішенням виконавчого комітету Каховської міської ради №284 від 10.08.2021 року за адресою АДРЕСА_1 , в оселі створені всі умови для проживання дітей.

Також, у висновку мітиться інформація про те, що батько дітей ОСОБА_5 в складанні Акту оцінки потреб сім`ї та Акту обстеження умов проживання відмовив у телефонній розмові, що підтверджується листом Каховського міського центру соціальних служб №01-23/235 від 07.06.2021 року.

Відповідно до Акту оцінки потреб сім`ї/особи від 31.05.2021 року, складеного Міським центром соціальних служб встановлено, що мати спроможна виконувати обов`язки з виховання та догляду за дітьми.

Працівниками відділу у справах дітей та МЦСС при обстеженні умов проживання були проведені бесіди з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та відібрані письмові пояснення дівчат, в яких вони зазначили що бажають проживати з матір`ю.

За наданим до суду висновком орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей разом з матір`ю.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків.

Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Суд звертає увагу також на те, що в Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1).

Конвенція про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Відповідно до Конвенції ООН про права дитини діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 150 СК України батьки повинні поважати дитину.

Статтею 155 цього ж Кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Тобто, можна зробити висновок, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама прагнула до них.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з цими обставинами загострились взаємовідносини між ними, така ситуація в їх особистих відносинах не дала можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення місця проживання їх дитини, що стало підставою для подачі позову до суду.

Враховуючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, тривалість проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю, сталість їх соціальних зв`язків, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для дітей необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення їх усім необхідним, а також відсутність з боку матері перешкод у спілкуванні батька з дітьми та негативного впливу на їх виховання і розвиток, суд вважає за доцільне визначити місце проживання дітей разом з матір`ю ОСОБА_1 , за місцем проживання якої створено всі умови для гармонійного розвитку дітей, що за встановлених судом обставин найбільш відповідає інтересам дітей, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітньої ОСОБА_4 , інтереси якої представляє адвокат Стукан Юлія Олегівна, - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 25.10.2021 року.

Суддя В. В. Лященко