Справа № 212/8266/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Ігнатьєвої А.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Криворізького району Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

15 вересня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Криворізького району Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - Відповідач, Покровський ВДВС у м. Кривому Розі), у якому просила скасувати арешт, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, винесених Жовтневим ВДВС Криворізького МУЮ № АЕ908726 від 18.06.2009 та постанови без номеру від 24.07.2009, відомості про які внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 19.06.2009 та 03.03.2010 реєстратором Дніпропетровської філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції № 8817208 та 9580935 відповідно.

В обґрунтування позову посилається на те, що 04 червня 2009 року відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. та зареєстрованому в реєстрі за № 2-3901, позивач придбала у громадянина ОСОБА_2 однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідні відомості внесені вказаним нотаріусом до Державного реєстру правочинів та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 28 липня 2021 року позивач звернулася з питанням оформлення продажу квартири до приватного нотаріуса, від якого їй стало відомо про те, що 19 червня 2009 року реєстратором Дніпропетровської філії ДП «Інформаційний цетр» на виконання постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 18.06.2009 Жовтневим ВДВС Криворізького МУЮ за номером АЕ908726 було накладено арешт на належну позивачу квартиру. У подальшому 03.03.2010 тим же реєстратором на виконання постанови без номеру про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 24.07.2010 Жовтневим ВДВС Криворізького МУЮ на належну позивачу квартиру був накладений арешт. При цьому у якості власника вказаної вище квартири вказаний громадянин ОСОБА_3 , який позивачу невідомий. На звернення позивача до Покровського ВДВС м. Кривого Рогу, останній повідомив, що на квартиру по АДРЕСА_1 накладено арешт щодо ОСОБА_3 , але більш детальної інформацію ВДВС не надав через закінчення строку зберігання завершених виконавчих проваджень. На думку позивача, її право власності порушується, оскільки вона не має можливості на власний розсуд розпорядитися своїм майном через наявність арешту на нерухоме майно за відсутності підстав для цього, і тому вона вимушена звернутися до суду з позовом для захисту своїх прав шляхом зняття арешту з нерухомого майна.

16 вересня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження та призначено судовий розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, роз`яснено сторонам їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи.

Відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження з копією позову та доданих до нього матеріалів, не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Вивчивши письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 04 червня 2009 року був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , сторонами договору зазначено: ОСОБА_2 - Продавець, та ОСОБА_1 - Покупець (а.с. 7).

Вказаний договір посвідчений 04 червня 2009 року державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 2-3901 (а.с. 8).

Як вбачається з тексту договору, квартира, що відчужується, належить Продавцю на підставі Свідоцтва про прво на Спадщину за законом, виданого 31.03.2009 Другою криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-2399 та зареєстрованого в КП ДОР «Криворізьке БТІ» у книзі за № 3додПВ-98, запис № 315, реєстраційний номер 16538782 (а.с. 7).

У подальшому право власності позивача було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер майна 16538782, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 15.06.2009, власник ОСОБА_1 (а.с. 11 зворотній бік).

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо квартири АДРЕСА_1 19.06.2009 за № 8817208, реєстратором Дніпропетровською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна, проведеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ908726, 18.06.2009, Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ (а.с. 11).

Також, щодо вказаної квартири 03.03.2010 за № 9580935, реєстратором Дніпропетровською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна, проведеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 24.07.2009, Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ (а.с. 11).

У своїй відповіді на ім`я ОСОБА_4 , яка діяла на підставі довіреності в інтересах позивача, Покровський ВДВС у м. Кривому Розі повідомив, що згідно даних реєстру прав власності на нерухоме майно накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 9580935), відносно ОСОБА_3 . Надати більш детальну інформацію, зокрема щодо матеріалів виконавчого провадження та копій матеріалів направлення та відомостей щодо підстав внесення даних про обтяження не є можливим, оскільки термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. Також, повідомлено, що у разі виникнення будь-яких спірних питань стосовно скасування заходів примусового виконання вжитих державним виконавцем, заявник має змогу звернутися до судових органів (а.с. 13).

Між сторонами в справі склалися правовідносини, які врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини шостої статті 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення постанов про арешт майна позивача), арешт майна боржника застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Зміст наведеної норми Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що арешт майна боржника може бути застосований для забезпечення реального виконання рішення суду, яке підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення постанов про арешт майна позивача) з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документу за належність до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документу стягувану згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документу до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувану або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника (стаття 38 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вбачається з повідомлення Покровського ВДВС у м. Кривому Розі, виконавче провадження стосовно ОСОБА_3 завершене та не зберігалося через сплин часу зберігання завершених виконавчих проваджень, і відсутність даних про підстави завершення виконавчого провадження, а також відсутність відомостей про вирішення державним виконавцем питання про скасування арешту, унеможливлює надання судом оцінки правомірності дій державного виконавця щодо скасування арешту майна боржника.

Натомість, у будь-якому випадку з досліджених судом письмових доказів вбачається, що в провадженні Покровського ВДВС в місті Кривий Ріг не перебувало і не перебуває відкрите виконавче провадження, в межах якого на майно ОСОБА_1 був накладений арешт на спірну квартиру у період часу, коли право власності було зареєстровано на позивача.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Нормою ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону.

Нормами ч.1, 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.

Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Крім того, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, зважаючи, що постановою державного виконавця було накладено арешт на майно, яке належить позивачу, а не боржнику ОСОБА_3 , враховуючи, що існування арешту перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати своє право власності та розпоряджатись своїм майном, в тому числі відчужувати, передавати в користування, а також вчиняти будь-які інші дії щодо розпорядження власним майном, суд приходить до висновку, про наявність підстав для скасування арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12-13, 76-92, 95, 211, 258-259, 264-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Криворізького району Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованого у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 8817208 від 19.06.2009, реєстратор Дніпропетровська філія ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України), на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ908726, 18.06.2009, Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ.

Скасувати арешт нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованого у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 9580935 від 03.03.2010, реєстратор Дніпропетровська філія ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України), на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 24.07.2009, Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Криворізького району Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 50096, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, 37в.

Повне судове рішення складено та підписано 18 жовтня 2021 року.

Суддя: О. В. Колочко