ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року

м. Харків

справа № 639/2010/20

провадження № 22 - ц/818/3887/21

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач - комунальне підприємство «Харківводоканал»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 6 квітня 2021 року в складі судді Гаврилюк С.М.,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року Панасенко І.О., яка діє в інтересах комунального підприємства «Харківводоканал», звернулася до суду з позовом, з подальшим уточненням позовних вимог 27.05.2020 ( т.1 а.с. 44-46) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, своєчасно в порушення вимог п.п. 18, 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002, не сплачували кошти за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. У зв`язку з чим просить стягнути з ОСОБА_2 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість в сумі 963,60 грн. та стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість в сумі 21533,72 грн, а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 квітня 221 року позов КП «Харківводоканал» задоволений частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість в сумі 17592 грн 49 коп., з них: 10109 грн 41 коп. - за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.04.2017 по 31.01.2020; 5386 грн 53 коп. - за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.04.2017 по 31.01.2020; 1490 грн 16 коп. - інфляційні втрати; 606 грн 39 коп. - три відсотки річних від простроченої суми. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» витрати по сплаті судового збору у розмірі по 821 грн. 86 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, у розмірі 43 грн. 79 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, у розмірі 71 грн. 16 коп.( т. 2 а.с. 7-18)

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, належних доказів зворотнього не надали. Також судом, відповідно до заяви відповідачів застосовані строки позовної давності, а саме, відмовлено у стягненні з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 963,60 грн. за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у період з 01.02.2015 по 31.07.2015, а також інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми за вказаний період, а також, стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за надані послуги з централізованого водопостачання з серпня 2015 року по березень 2017 року включно на суму 2485,63 грн, з централізованого водовідведення у період з серпня 2015 року по березень 2017 року включно на суму 1347,24 грн, інфляційних втрат у період з серпня 2015 року по березень 2017 року включно на суму 58,04 грн та 3% річних у період з серпня 2015 року по березень 2017 року включно на суму 50,32 грн. Щодо розподілу судових витрат судом застосовано ст. 141 ЦПК, та витрати розподілені пропорційно, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог.

ОСОБА_2 не погодився з рішенням суду та подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду від 06.04.2021 в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та розподілу судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 не заперечував проти позовних вимог взагалі, лише уважає, що з нього індивідуально, а не солідарно повинно бути стягнено заборгованість за саме ним споживані послуги КП « Харківводоканал», з врахуванням строків позовної давності, оскільки він не проживав за даною адресою, однак потреби в перереєстрації не було. Крім того, уважає, що розрахунок заборгованості складений позивачем не вірно, оскільки до розрахунку заборгованості входять нарахування на вже померлу ОСОБА_3 , яка знята з реєстрації через рік, як померла, а саме в 2019 році. Уважає, що жодним правовим актом не передбачено солідарну відповідальність боржника за комунальні послуги в період з 01.08.2015 по 30.04.2019, однак за період з 01.05.2019 по 31.03.2020, посилаючись на ч.3 ст. 9 ЗУ « Про житлово-комунальні послуги» № 2198 від 01.05.2019, зазначає, що до нього не має бути застосовано солідарну відповідальність, оскільки він не рівно користувався послугами позивача, порівняно з ОСОБА_1 , оскільки не мав 50 % знижку на комунальні послуги та не є членом багатодітної родини, разом с тим він не мешкає за адресою реєстрації. Також зазначає, що ОСОБА_1 на теперішній час зі своєю багатодітною сім`єю зареєстрована за іншою адресою, відповідно до ордеру № 116 від 23.02.2021. Стосовно 3% річних та інфляційних витрат зауважує, що ця норма може бути застосована лише при наявності договору між сторонами, який встановлює строк сплати. Також заперечував проти стягнення судових витрат з нього, оскільки всі докази повинні були подаватися позивачем разом с позовною заявою, таким чином пояснення та інші докази, які подані поза позовом є власною ініціативою позивача та могли б надаватися усно у судових засіданнях. Уважає можливим стягнути по 17 грн. з кожного з відповідачів , як обґрунтовану позивачем.

Надійшов відзив на апеляційну скаргу КП «Харківводоканал», в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Посилається на те, що оскільки послуги водопостачання та водовідведення надаються до квартири відповідачів через системи водопостачання та водовідведення, чіткий об`єм послуг наданих кожному відповідачу встановити неможливо, через що зобов`язання зі сплати наданих послуг є солідарним. За позовний період частково проводились оплати послуг, але з`ясувати хто саме з мешканців сплачував послуги не є можливим. Звертає увагу суду на те, що при запереченні факту не користування послугами з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою реєстрації, не надає інформації про місце фактичного проживання і користування вказаними послугами.

13.08.2021 надійшло заперечення ОСОБА_2 на відзив на апеляційну скаргу, де він зазначає, що при розрахунку нарахувань відповідної послуги відповідачем робиться розрахунок з зазначенням тарифу на одну особу, лічильник за цією адресою відсутній. Уважає, що ведення спільного господарства та відсутність визнання його членом багатодітної родини ОСОБА_1 , факт офіційних стосунків з його дружиною, спільний побут з дружиною та проживання з нею доказані суду, та не спростовані позивачем, отже підстав для застосування солідарної відповідальності не має. Дані про його фактичне місце мешкання не витребовувалися судом, отже він не зобов`язаний був подавати ці докази суду. Стосовно часткової оплати відповідачами наданих послуг та не можливості встановлення хто саме сплатив за них, зазначає, що вони є хибними та необґрунтованими.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, що були предметом дослідження в суді першої інстанції, уважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Згідно статті 367 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, сформованої в електронному Реєстрі територіальної громади м. Харкова 26.02.2020 (т.1 а.с. 42).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 211095808 від 02.06.2020.ю данні стосовно прав власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 відсутні ( т.1 а.с. 59).

Як вбачається, зі зведених карток абонента В + К (окремо), за особовим рахунком НОМЕР_1 , за яким закріплена адреса: АДРЕСА_1 , існує заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання у період з 01.02.2015 по 31.07.2015 в розмірі 495 грн 56 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення у період з 01.02.2015 по 31.07.2015 в розмірі 343 грн 23 коп. Крім того за період з 01.08.2015 по 31.01.2020 в розмірі 12595 грн 04 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення у період з 01.08.2015 по 31.01.2020 в розмірі 6733 грн 77 коп. (т.1 а.с. 47, 48-51, 238-242).

22.07.2020 ОСОБА_2 надав заяву про застосування строків позовної давності ( т.1 а.с. 73).

30.07.2020 ОСОБА_1 надала заяву про застосування строків позовної давності та пільг по сплаті за комунальні послуги для багатодітних родин ( т. 1 а.с. 77).

Відповідно до ордеру на житлове приміщення № 149597 від 01.03.2021 виконавчого комітету Харківської міської ради , ОСОБА_1 з родиною на теперішній час мешкає за адресою АДРЕСА_2 (т.2 а.с. 33).

Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, сформованої в електронному Реєстрі територіальної громади м. Харкова 23.03.2021, що зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 є тільки ОСОБА_2 ( т.2 а.с.35)

Згідно свідоцтва про смерть від 17.04.2018 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ( т.2 а.с. 36).

Згідно копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 , укладений шлюб з ОСОБА_5 (т.1 а.с. 110). Інших доказів стосовно фактичного мешкання відповідачем ОСОБА_2 не надано.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України від 09 листопада 2017року №2189 VIІI «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189 VIІI).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2189 VIIІ житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних.

Споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (стаття 9 Закону № 2189 VIIІ).

Відповідно до абзацу 13 частини першої ст.1 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги» (надалі Закон № 1875-IV), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до пунктів 5, 10 ч.3 ст.20 Закону № 1875-IV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Відповідно до зазначених норм та за змістом Закону № 1875-IV зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.

Статтею 67 Житлового кодексу Української РСР (надалі ЖК України) встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» № 2918-ІІІ від 10.01.2002 споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Частиною 5 ст. 13 Закону № 2189-VIII передбачено, що відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

На виконання закону КП «Харківводоканал» розроблено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на основі типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 та погоджено рекомендаційним роз`ясненням Харківського обласного територіального відділу Антимонопольного комітету України від 16.07.2009 за № 9.

Договір між споживачами є публічним та уважається укладеним, незважаючи на відсутність письмового договору, оскільки сторони певний час виконують конклюдентні дії, а саме КП «Харківводоканал» зі своєї сторони надає послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідачі в свою чергу приймають ці послуги.

Положеннями статтей 525, 526, 530 ЦК України, встановлено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання.

Згідно статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між КП «Харківводоканал» та відповідачами, як споживачами послуг, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) сплати грошей за надані послуги.

З огляду на вищевикладене, судова колегія уважає, що задовольняючи позовні вимоги КП «Харківводоканал», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті послуги, інфляційних втрат та 3 % річних, з урахуванням строку позовної давності, заявленої відповідачами, застосувавши для стягнення період з 01.04.2017 по 31.02.2020.

Доводи апелянта стосовно не правильного застосування строків позовної давності суд відхиляє з таких підстав.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.

Відповідачі звернулись до суду із заявами про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Частиною другою статті 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Із матеріалів справи вбачається, що 02 квітня 2020 року КП «Харківводоканал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ( т.1 а.с.1-2).

Посилання ОСОБА_2 , на те, що позовна заяву, яка залишалася ухвалою суду від 13.05.2020 ( т.1. а.с. 34) без руху, у зв`язку, з порушенням ст. 175 ЦПК України, та усунення недоліків в позовній заяві є вже новою позовною заявою, яку подано 02.04.2020, не ґрунтується на нормах цивільно-процесуального права.

Таким чином, встановлено, що строк позовної давності застосовується з 02.04.2020, отже період стягнення заборгованості становить з три роки, а саме з 01.04.2017 по 31.01.2020.

Заперечення ОСОБА_2 , щодо надання неправильного розрахунку заборгованості позивачем за період з 01.04.2017 по 31.01.2020, суд залишає без уваги, оскільки ці доводи не є обґрунтованими, так відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості, відповідно до його заперечень.

Доводи апелянта щодо відсутності підстав для стягнення солідарної заборгованості з нього в період з 01.05.2019 по 31.01.2020, оскільки він не проживав в спірній квартирі, у зв`язку з чим неспівмірно з ОСОБА_1 користувався послугами наданими КП «Харківводоканал», судова колегія відхиляє з підстав недоведеності відповідачем та не надання належних доказів щодо мешкання за іншою адресою. Крім того апелянт не був позбавлений можливості відповідно до п. 7 п. 16 типового договору затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, подати заяву про зменшення розміру плати за послуги.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з КП «Харківводоканал» він не укладав, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Крім того, доказів укладання відповідного договору з КП «Харківводоканал» та сплати за спожиті послуги водопостачання та водовідведення за іншою адресою матеріали справи також не містять.

Доводи апелянта, щодо не можливості застосування солідарної відповідальності боржника за період з 01.08.2015 по 30.04.2019 , судова колегія відхиляє, у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю.

Заперечення ОСОБА_2 щодо зменшення судових витрат до 17 грн., судова колегія уважає не обґрунтованими, оскільки позивачами надані належні докази наявності цих витрат, відповідно ст.ст. 133, 134, 140, 141 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для правильного вирішення спору, оскільки за встановлених судом обставин інші наведені апелянтом аргументи не є суттєвими.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають, фактично направлені на переоцінку доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки. Тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення .

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 6 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 19 жовтня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук