Провадження № 2-з/761/2063/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Мехеди А.В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пшенишнюк O.A., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Садова А.Г. про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пшенишнюк O.A., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Садова А.Г. про витребування майна з чужого незаконного володіння.

24 вересня 2021 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пшенишнюк O.A. та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Садова А.Г. про витребування майна з чужого незаконного володіння.

У своїй заяві заявник просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Також просив заборонити відповідачу ОСОБА_1 та іншим особам вчиняти будь-які дії стосовно предмета спору, а саме: квартири АДРЕСА_2 , яка перебуває у володінні ОСОБА_1 .

Заява вмотивована тим, що на переконання позивача, відбулося незаконне вибуття із власності заявника майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, що було видане 25 липня 2012 року Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією), на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення № 1072-С/КІ від 16.07.2012.

Так, 12 квітня 2011 року між ОСОБА_3 , як покупцем, та приватним підприємством «Під ключ», як продавцем, укладено договір № 35/284/щ купівлі- продажу майнових прав на квартиру, розташовану в об`єкті капітального будівництва за адресою: АДРЕСА_3 , з наступними характеристиками: квартира № 284 , кількість кімнат 2, загальна площа 77, 41 кв. м., поверх 16, секція 3.

Відповідно п. 2.1 Договору, майнові права на квартиру передаються за цим Договором від Продавця до Покупця після підписання акта приймання-передачі майнових прав. Акт приймання майнових прав підписується Сторонами в день здійснення Покупцем оплати 100 % вартості майнових прав, що визначена в гі. 3.1 цього Договору. Право власності на майнові права на квартиру переходить від Продавця до Покупця після підписання Акта приймання-передачі майнових прав.

Згідно п. 2.4 Договору, після оформлення права власності на об`єкт нерухомості, з додержанням вимог діючого законодавства, Покупець має право володіти, користуватись та розпоряджатись об`єктом нерухомості без обмежень.

26 грудня 2011 року між заявником та приватним підприємством «Під ключ» була підписана Додаткова угода до Договору, згідно якої номер квартири змінився з 284 на 280.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 11.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пшенишнюк O.A. право власності на належну заявнику квартиру зареєстровано за ОСОБА_4 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 55666974 від 12.12.2020).

В подальшому, 06 січня 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Садовою А.Г. право власності на вищезазначену квартиру було зареєстровано за ОСОБА_1 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 56083910 від 06.01.2021).

Таким чином, внаслідок неправомірних дій невстановлених осіб належна заявнику на праві приватної власності квартира АДРЕСА_2 незаконно вибула з його володіння. Заявник не надавав згоди на відчуження квартири та не підписував жодних договорів на її відчуження.

Таким чином, на переконання заявника, незастосування заходів забезпечення позову може призвести до неможливості фактичного відновлення порушених прав або істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів, за захистом яких заявник звернувся до суду з метою поновлення своїх прав.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Проте, відповідно до положень ч. 3 ст. 153 ЦПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Таким чином розгляд заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту було вирішено проводити з викликом сторін.

Заявник у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином, через електронну пошту суду подав заяву, в якій вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач та її представник у судовому засіданні щодо задоволення вказаної заяви заперечували.

Суд, заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали заяви та додані до неї матеріали, матеріали цивільної справи, дійшов до висновку, що подана заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно положень п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо витребування майна з чужого незаконного володіння.

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

З поданого позову та заяви про його забезпечення вбачається, що у разі відчуження належного позивачеві майна, з приводу якого виник спір, існує реальна загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Судом враховано відповідність виду забезпечення позову, за яким звернувся позивач до суду, а саме накладення арешту на майно, що є предметом спору, та заявленими позовними вимогами.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи та враховуючи її обставини, характер правовідносин, предмет та підстави позову, а також з метою ефективного захисту прав позивача в майбутньому, суд приходить до висновку, що невжиття зазначених позивачем заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, крім того заявлений захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, а тому заява про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення судом не вбачаються.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пшенишнюк O.A., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Садова А.Г. про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.

Накласти арешт на майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити ОСОБА_1 та іншим особам вчиняти будь-які дії стосовно предмета спору, а саме: квартири АДРЕСА_2 , яка перебуває у володінні ОСОБА_1 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Реквізити учасників:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання - АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

ОСОБА_1 , адреса місця проживання - АДРЕСА_2 ,

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пшенишнюк Олеся Анатоліївна, адреса місцезнаходження - 04111, м. Київ, вул. Данила Щербаківського, буд. 52, офіс 489,

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Садова Анна Георгіївна, адреса місцезнаходження - АДРЕСА_7 .

Суддя: