№ 336/5708/21
РІШЕННЯ

іменем України

05 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участі секретаря судового засідання Мойсєєвої Ш.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

16.07.2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований 19.04.2008 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції,Україна, актовий запис № 255 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів доходу (заробітку) ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, від дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття та судовий збір у розмірі 908 грн.

На обґрунтування позову зазначила, що вони перебувають із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 19.04.2008 року. В шлюбі народилась дитина ОСОБА_3 . Подружнє життя спочатку складалося добре, але згодом почуття любові між ними пройшло. Відповідач почав зраджувати. Також спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні цінності. Це все призвело до того, що позивач та відповідач стали чужими людьми. Позивач зазначає, що на теперішній час відповідач постійно провокує сварки, були непоодинокі випадки коли відповідач у стані алкогольного сп`яніння вчиняв відносно позивача насилля. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя з відповідачем суперечить інтересам позивача та їхньої дитини. Після розірвання шлюбу син буде проживати з позивачем.

Крім того, позивач зазначила, що після розірвання шлюбу, хоче бути впевнена, що відповідач буде надавати матеріальну допомогу своєму сину та розраховувати хоча б на якійсь мінімум передбачений чинним законодавством. Відповідач добре розуміє, що син потребує постійного догляду та матеріального забезпечення. На теперішній час позивач, вважає, що з огляду на те, що вони з відповідачем мають різні бюджет, вважає за можливо просити суд про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , на користь неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач офіційно працевлаштований на заводу Мотор Січ фрезерувальником та отримує офіційну заробітну плату близько 15 000 грн., відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з боку відповідача. Позивач вважає, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою то він також повинен брати регулярну участь в утриманні їхнього сина. Тому просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу).

Ухвалою суду від 23.07.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін.

Позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. У заявах також зазначено, що позивач підтримує свій позов, а відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог на користь позивача.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 квітня 2008 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції,Україна, актовий запис № 255 ( свідоцтво про шлюбу серії НОМЕР_1 від 19.04.2006 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , про що 16.11.2010 складено актовий запис № 1403.

Батьками дитини зазначені сторони по справі.

Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто.

Як визначає ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі ст. 105, 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

За ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Оскільки позивач вказала на неможливість збереження шлюбу та подальшого спільного життя із відповідачем, суд вбачає підстави для задоволення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 зазначеної Конвенції надає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст. 182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з якими, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).

Положеннями ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Суду не надано даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, а також інших обставин, які можуть бути взяті до уваги при визначені розміру аліментів.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вимоги закону, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.07.2021 року і до досягненням дитиною повноліття.

На підставі п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач в позовній заяві просила суд судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу залишити за нею та з відповідача стягнути лише суму судового збору за вимогу про стягнення аліментів.

Оскільки позивач просила стягнути судовий збір, який був сплачений при подачі позову, то суд вважає за можливо стягнути з відовідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 354, 430 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Розірвати шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 19.04.2008 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції,Україна, актовий запис № 255.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 16.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів у межах суми виплати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 судовий збір у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.С. Боєв

05.10.21