Провадження № 2/947/4256/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2021 року

Київський районний суд м. Одеси

в складі: головуючого судді Калашнікової О.І.

при секретарі Якубовській О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором-,

Встановив:

АТ Комерційний Банк «ПриватБанк» у серпні місяці 2021 року звернувся до суду з вимогами постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором від 23.09.2010 року у сумі 11991,88 грн., стверджуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав у повному обсязі: своєчасно не повернув кредитні кошти, тому і утворилась заборгованість за договором кредиту, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 11991,88 грн . У відповідності до положень ст.33 ЦПК України позов було розподілено судді Калашніковій О.І.

Ухвалою суду від 10.09.2021 року позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце розгляду справи.

До судового засідання сторона позивача надала заяву про розгляд справи за відсутності її представника.

Відповідач до суду не з`явився, відзив на позов не надав.

Суд вивчив матеріали справи, дослідив надані докази і наведені доводи і дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Позивач, з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 23.09.2010 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

За змістом позовних вимог станом на 12.07.2021 року заборгованість відповідача за простроченим тілом кредиту становить 11991,88 грн.

Як убачається з розрахунку банку за період з 2010 року по 28.03.2017 року відповідач погашав заборгованість за кредитом (двадцять перша колонка розрахунку) у повному обсязі, з квітня 2020 року відповідач не використовував кредитні кошти. На погашення заборгованості відповідач вніс останній раз грошові кошти в сумі 1000 грн. 06.07.2021 року.

Як зазначає Банк у своєму розрахунку (а.с.17) відповідач на погашення кредиту вніс 139152 грн., з яких на погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту -7280,92 грн., за простроченими відсотками - 3862 грн., за нарахованими відсотками 5723,62 грн. З цього ж розрахунку убачається, банк погашав відсотки за рахунок тіла кредиту (четверта колонка вказаного розрахунку) (а.с. 8-17) і за період з липня місяця 2015 року по серпень 2020 року банк отримав від відповідача 24120 грн. Дана обставина також підтверджується наявними операціями з списання відсотків за використання кредитного ліміту (а.с.57-81).

Доказів погодження сторонами договору в письмовій формі такого порядку погашення відсотків позивачем не надано. Такі дії банку не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами.

Тобто, шляхом погашення відсотків за рахунок тіла кредиту банк безпідставно збільшив тіло кредиту за період з 01.07.2015 року по 01.08.2020 рік на загальну суму 24120 грн.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Керуючись ст.ст.258,263-265,268 ЦПК України, суд

Вирішив

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.