Справа № 598/1022/21
провадження № 4-с/598/7/2021
УХВАЛА

іменем України

"12" жовтня 2021 р. Збаразький районний суд

Тернопільської області в складі :

головуючого судді Олещука Б.Т.

з участю секретаря Демчук О.М., представника заявника адвоката Поморянського В.С. та заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі Тернопільської області скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Івано-Франківськ) Плавінської І.В., -

встановив:

До Збаразького районного суду звернулась ОСОБА_1 із скаргою, зареєстрованою через канцелярію суду 30.06.2021, на службову бездіяльність головного державного виконавця Плавінської І.В. щодо умисного не проведення виконавчих дій, щоб задокументувати факт спільного проживання ОСОБА_2 із цивільною дружиною ОСОБА_3 щоб в подальшому задокументувати спільну торгівлю ОСОБА_2 та його цивільної дружини ОСОБА_3 антикваріатом, які ведуть спільне господарство та мають спільне майно і розпоряджаються ним.

Відповідно до положень ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Із матеріалів даної скарги вбачається, що ОСОБА_1 викладені доводи, які сформовані на її внутрішніх переконаннях та нею не подано належних та допустимих доказів, які б давали підстави зробити висновок про те, що головний державний виконавець Плавінська І.В. заінтересована у даному виконавчому провадженні та проявляє протиправну бездіяльність щодо вчинення нею належних виконавчих дій передбачених чинним законодавством, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», а тому суд приходить до висновку, що дана скарга є немотивованою, не ґрунтується на доказах та чинному законодавстві і до задоволення не підлягає.

Разом з тим, скарга ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця подана на стадії виконання судового рішення, а саме в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Судовий контроль за виконанням судового рішення, встановлений розділом VII "Судовий контроль за виконанням судових рішень" ЦПК України.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ч.1 ст.447 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно з ч.1 ст.450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Отже, сторонами справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного/приватного виконавця є стягувач, боржник і державний/приватний виконавець.

Скарга на дії державного виконавця є заявою по суті справи, до якої в силу ч.9 ст.10 ЦПК України застосовуються загальні вимоги до форми, змісту позовної заяви та правила стосовно подання документів, що додаються до позовної заяви, які містять положення ст.ст.175, 177 ЦПК України, а також положення ст. 183 ЦПК України.

Згідно з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" такі скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК і ГПК, та містити відомості, перелічені п.4 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження".

У п.13 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" роз`яснено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви встановлені ст.183 ЦПК України.

08 лютого 2020 року набули чинності зміни до Цивільного процесуального кодексу України згідно яких, зокрема, ч.2 ст.183 ЦПК України доповнено абзацом другим.

Відповідно до положень абз.2 ч.2 ст.183 ЦПК України, до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

За змістом Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, належним доказом направлення копії заяви з додатком іншим учасникам судового процесу є оригінал розрахункового документу (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека), виданий відправникові поштового відправлення, або оригінал опису вкладення, з зазначенням адреси і найменуванням адресанта, заповнений відповідно до переліку додатків, долучених до заяви.

Під час розгляду даної скарги встановлено, що в порушення вимог даної норми закону, ОСОБА_1 до даної скарги не додано доказів надіслання (надання) такої скарги іншим учасникам справи виконавчого провадження (іншим учасникам справи).

Враховуючи вищевикладене, а саме те, що вказану скаргу на дії державного виконавця подано без додержання вимог ч.2 ст.183 ЦПК України в частині надання суду доказів про надсилання (надання) такої заяви іншим учасникам справи, а тому скарга ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Івано-Франківськ) Плавінської І.В., підлягає поверненню заявнику без розгляду на підставі положень ч.4 ст.183 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.183, 258-261, 353, 354, 447, 450 ЦПК України, суд,-

постановив :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Івано-Франківськ) Плавінської І.В. (цивільна справа №598/1022/21) повернути заявнику ОСОБА_1 без розгляду.

На дану ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Якщо ухвала суду не була вручена у день її складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дана ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Вступна та резолютивна частини даної ухвали суду складені, підписані і проголошені суддею 12 жовтня 2021 року.

Повний текст даної ухвали суду складено і підписано суддею 18 жовтня 2021 року.

.

Суддя Богдан Олещук