Дата документу 12.10.2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Юрлагіної Т.В.,

за участю секретаря Бондаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Служби у справах дітей Броварської міської ради про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Служби у справах дітей Броварської міської ради про визначення місця проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю. Крім того просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до повнолітня дітей.

Позов обґрунтовано тим, що 19.01.2016 між сторонами по справі був зареєстрований шлюб, від якого мають малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя не склалось, шлюбні відносини фактично припинились в січні 2020 року, з того часу разом не проживають. Позивач просить визначити місце проживання її малолітніх дітей з нею за адресою: АДРЕСА_1 . 02.07.2020 за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у справі 937/3602/20 шлюб розірвано. Позивач зазначає, що через місяць після розірвання шлюбу з відповідачем, була вимушена змінити місце проживання та переїхати разом з дітьми до міста Бровари, оскільки батько створював для них нестерпні умови, постійні конфлікти, переслідування та погрози, забороняв спілкуватися з однолітками та користуватися телефоном, діти були позбавлені спокою, що позначилося на навчанні ОСОБА_3 в школі і на його психологічний стан. Відповідач приходив до школи і зривав навчальний процес, внаслідок чого позивач була змушена одного разу звернутися до правоохоронних органів. Діти вирішили жити з матір`ю, вона створила для дітей всі належні умови, працює, утримує, допомагає їм у навчанні. Батько, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є пенсійного віку. Згідно договору оренди житлового приміщення від 13.08.2020 позивач проживає разом з дітьми у АДРЕСА_1 . Згідно характеристик з навчального закладу, за період навчання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 успіхами хлопців цікавиться лише мати, регулярно відвідує батьківські збори, постійно підтримує контакт з класним керівником. Діти забезпечені всім необхідним шкільним приладдям, до школи приходять у чистому та охайному вигляді, до школи не запізнюються, занять не пропускають. Позивач має постійне місце роботи, що підтверджується довідкою від 03.02.2020 № 5, виданої ФОП ОСОБА_6 . Відповідно до довідки Броварського Консультативно-діагностичного центру від 03.02.2021 під наглядом лікаря-нарколога не перебуває, за час проживання за допомогою не зверталась. Відповідно до довідки Броварського КДЦ позивачка на обліку в кабінеті психіатра не перебуває.

Враховуючи, що на даний час діти проживають з матір`ю, яка створив для них всі належні умови для проживання і для навчання та розвитку, між дітьми і матір`ю встановлений міцний психологічний зв`язок, існує довіра, взаєморозуміння, діти більше прив`язані до матері, тому вважає, що проживання дітей з позивачкою повністю відповідає їх дійсним інтересам.

Крім того, позивач зазначає, що після припинення шлюбних відносин відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по утриманню дітей у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону, щомісячно починаючи з дня звернення до суду із вказаним позовом і до повноліття дітей.

24 травня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

18 серпня 2021 року до суду надійшов відзив від відповідача, відповідно до якого в задоволенні позову просить відмовити оскільки, доводи позивача зазначені у позові про те, що відповідач не надає на утримання дітей допомоги не відповідають дійсності, так як відповідач передає гроші на картку Приватбанку для утримання дітей. Крім того, дійсно шлюб розірвано 02.07.2020 року за рішення Мелітопольського міськрайонного суду у справі №937/3602/20, але шлюбні відносини припинили з 28.01.2020 р. та з цього часу діти мешкали з відповідачем, але потім в літку діти поїхали у серпні 2020р. до позивачки, щоб погостювати на канікулах за адресою АДРЕСА_2 . В кінці серпня перед школою діти перестали виходити на зв`язок коли відповідач поїхав за вказаною адресою то з`ясував, що ОСОБА_1 , виїхала з дітьми в невідомому напрямку, та відповідач був вимушений звернутися до поліції про розшук дітей. 03.12.2020 року отримав відповідь з поліції про те що дітей знайшли в м. Бровари Київської області, де вони мешкають разом з матір`ю ОСОБА_1 . Бажає, щоб діти проживали з батьком, так як він має свою нерухомість-будинок та зможе забезпечити дітей житлом та фінансово, оскільки ОСОБА_1 свого житла не має відповідно до позову знімає житло, не має постійного доходу та місця мешкання, що в випадку встановлення місця мешкання дітей, зробить неможливим з боку відповідача та збоку органів у справах дітей контролювати за виконанням ОСОБА_1 своїх батьківських прав. Відповідно до висновку органу Опіки та піклування Мелітопольської міської ради у відповідача добрі умови для проживання дітей. Крім того в випадку встановлення місця мешкання дітей з ОСОБА_1 вона зможе без перешкод та без його згоди вивести дітей за кордон.

30 серпня 2021 до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого не згодна с посиланнями відповідача оскільки, до відзиву відповідачем додано лише копію повідомлення про розшук дітей, проте не надано доказів переведення грошових коштів на картковий рахунок та те, що діти проживали разом з батьком. Натомість, позивачка надає до суду докази, що діти від народження були зареєстровані до 28.09.2018 за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання: АДРЕСА_3 ; про що свідчать довідки про зняття з реєстру місця проживання від 28.09.2018 № 1754 та 1755. Проте, відповідач не надав згоди на реєстрацію нового місця проживання своїх дітей через неприязні відносини до позивачки та згодом через нестерпні відносини позивачці з дітьми довелось повернутись до АДРЕСА_2 . 30.03.2020 Позивачка отримала від Мирненської селищної ради рішення № 21 про надання дозволу на реєстрацію її місця проживання. 12.05.2020 отримала ордер № 991 на право заселення до квартири АДРЕСА_4 . 22.06.2020 позивачкою отримано довідку № 784 від Мирненської селищної ради про склад сім`ї; характеристику № 550; характеристику родини № 551; акт обстеження умов проживання від 11.06.2020. Характеристики на дітей з навчальних закладів від 16.06.2020 доводять, що батько не приймає участі у їх навчанні та вихованні.

06 вересня 2021 року до суду надійшли від відповідача заперечення, відповідно до яких доводи позивача зазначені у відповідь на відзив про те, що він не надає на утримання дітей допомоги не відповідають дійсності, так я передаю гроші на картку Приватбанку для утримання дітей. Також не відповідають дійсності доводи позивача про те, що відповідач не надав згоди на реєстрацію нового місця проживання дітей, бажає, щоб діти були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_3 , це будинок який знаходиться у його власності і цілком придатний для мешкання дітей, а квартира за адресою АДРЕСА_2 , без опалення та не відповідає жодним критеріям взагалі для проживання.

08 вересня 2021 року ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, до суду надійшла заява від представника позивача адвоката Маковій В.В. про слухання справи за їх відсутності. На задоволенні позову наполягає.

В судове засідання відповідач не з`явився, до суду надійшла заява про слухання справи за його відсутності. Проти задоволення позову заперечує в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, за необхідне провадити розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов наступних висновків.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно ч.5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 19 січня 2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, 19 січня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, прізвища чоловіка - ОСОБА_2 та дружини - ОСОБА_1 , про що 19 січня 2016 року зроблено відповідний актовий запис № 20.

Згідно свідоцтва про народження, виданого 05 листопада 2016 року Мелітопольським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, сторони є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 16 липня 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 843 /а.с.18/

Згідно свідоцтва про народження, виданого 26 жовтня 2016 року Мелітопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, сторони є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 08 липня 2013 року зроблено відповідний актовий запис № 08 /а.с.19/.

Згідно рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 липня 2020 року, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 1 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 204. Зазначене судове рішення набрало законної сили 07.08.2020 року /а.с.13-15/.

Відповідно до довідки №38 від 03.02.2021 виданої директором Брованрського НВК, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно навчається в 4-є класі Броварського навчально-виховного комплексу Київської області /а.с.23/

Відповідно до характеристики виданої від 04.02.2021 року директором Броварського НВК, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в 4 класі. Хлопчик рухливий та активний, має добрий загальний розвиток. В компанії однолітків спілкується доброзичливо, має позитивне ставлення до навчання. З однокласниками підтримує дружні стосунки. Має достатній рівень знань з предметів всім крім іноземної мови (середній рівень), має гарну пам`ять. На уроках проявляє активність, регулярно виконує домашні завдання. Учень самостійний, вчасно приходить до школи, не запізнюється. Не пропускає заняття без поважної причини. Забезпечений всім необхідним шкільним приладдям. До школи приходить у чистому та охайному вигляді. Мама цікавиться навчальними досягненнями дитини та підтримує контакт з класним керівником /а.с.21/.

Відповідно до довідки №39 від 03.02.2021 виданої директором Брованрського НВК, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно навчається в 1-г класі Броварського навчально-виховного комплексу Київської області /а.с.23/.

Відповідно до характеристики виданої директором Броварського НВК, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в 1 класі. Зарекомендував себе, як дисциплінований, вихований учень. Хлопчик рухливий та активний, має добрий загальний розвиток. В компанії однолітків спілкується доброзичливо, має позитивне ставлення до навчання. З однокласниками підтримує дружні стосунки. На заняттях проявляє активність, виконує усі завдання. Учень самостійний, вчасно приходить до школи, не запізнюється. Не пропускає заняття без поважної причини. Забезпечений всім необхідним шкільним приладдям. До школи приходить у чистому та охайному вигляді. Мама цікавиться навчальними досягненнями дитини та підтримує контакт з класним керівником /а.с.22/.

Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 13.08.2020 року укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 приймає в оренду житлове приміщенням квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.16/.

Відповідно до довідки №5 від 03.02.2021 року виданої ФОП ОСОБА_6 , ОСОБА_1 працює на посаді продавця-консультанта /а.с.17/.

Відповідно до довідки від 03.02.2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у Броварському Консультативно-діагностичному центрі під наглядом лікарня-нарколога не перебуває. За час проживання за допомогою не зверталася /а.с.24/.

Відповідно до довідки від 03.02.2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у Броварському КДЦ на обліку в кабінеті лікаря психіатра не перебуває /а.с. 25/.

Відповідно до акту обстеження умов проживання №62 від 22.02.2021 року проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Комісією встановлено, що для проживання та індивідуального розвитку дітей матір`ю створенні належні умови /а.с.51/.

Відповідно до протоколу бесіди від 22.02.2021 року складений головним спеціалістом служби у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області, зроблено висновок, що діти проживають у сприятливому для себе сімейному середовищі, їхні актуальні потреби повністю задоволенні, діти мають стабільний графік навчання, дозвілля та сімейних заходів. Психоемоційний стан та самооцінка дітей задовільні. Переміщення дітей на постійне місце проживання до батька може спричинити порушення стабільності світосприйняття а психоемоційного стану дітей. Діти демонструють, що їхній теперішній стиль життя, а саме проживати разом з матір`ю і ОСОБА_12 , задовольняє їхні потреби та зручний для них /а.с.52./

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 23.03.2021 року 191, щодо визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , керуючись статтями 160, 161 Сімейного Кодексу України, пунктом 72 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», взявши до уваги ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, врахувавши особисту думку дітей, орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 /а.с.56-58/.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Мирненської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області №21 від 30 березня 2020 року, надано дозвіл ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на реєстрацію місця проживання у двохкімнатній квартирі, загальною площею 46,1 кв.м., житловою площею 31,2 кв.м, що належить до комунальної власності територіальної громади селиша за адресою: АДРЕСА_2 та видано ордер на вселення /а.с.99/.

Відповідно до довідки №194 від 22.06.2020 року виданої Мирненським селищним головою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своїми малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.101/.

Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 28 вересня 2021 року Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 28 вересня 2021 року ОСОБА_13 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, прізвища чоловіка - ОСОБА_2 та дружини - ОСОБА_1 , про що 28 вересня 2021 року зроблено відповідний актовий запис № 706.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Судом встановлено, що після припинення спільного проживання сторін малолітні діти залишилась проживати з матір`ю.

Разом із цим, вирішуючи питання про визначення місця малолітніх проживання дітей, суд враховує, що під час вирішення цього спору беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спор між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. При визначенні місця проживання дитини суду необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справи щодо місця проживання дитини суд насамперед має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Як було встановлено судом, позивачка - мати малолітніх дітей має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерела існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку малолітніх дітей.

Посилання відповідача на те, що позивачкою чиняться йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, а на дітей чиниться психологічний тиск, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем суду не надано. Відсутні такі докази й в матеріалах справи. Натомість, в ході судового розгляду судом було встановлено, що відповідачу жодних перешкод у спілкуванні з дітьми та участі у їх вихованні з боку позивачки не чиниться.

Також суд враховує думку малолітньої дитини, яка в силу свого віку може висловити свою думку, та виходить з найкращих інтересів малолітніх дітей в даній справі. Так, при визначенні найкращих інтересів дітей у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий міжнародний консенсус на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Отже, рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Тому суд приходить до висновку, що першочерговими та найкращими інтересами малолітніх дітей у даній справі є забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним, і таким середовищем в теперішній час є сім`я позивачки - матері малолітніх дітей.

Крім того, суд приймає до уваги, що під час судового розгляду було встановлено, що домовленість щодо місця проживання спільних малолітніх дітей між сторонами досягнута не була, позивачкою не чиняться будь-які перешкоди відповідачу у спілкуванні з малолітніми дітьми та участі у їх вихованні. Тому суд вважає, що позивачка вправі мати юридичну визначеність з приводу місця проживання малолітніх дітей, що відповідає також інтересам дітей, дозволяє забезпечити їх житлові та інші права.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що проживання дітей з одним із батьків, ніяким чином не перешкоджає іншому з них брати участь у вихованні, матеріальному забезпеченні дітей, спілкуванню з ними, що передбачено чинним законодавством.

Таким чином, виходячи із обставин цієї справи, враховуючи окреме проживання батьків малолітніх дітей, їх вік, особисту прихильність та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю буде відповідати якнайкращим інтересам дітей, сприятиме повноцінному вихованню та розвитку малолітніх дітей.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність, в інтересах малолітніх дітей, задоволення позову та визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 182 СК України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином, судом встановлено, що сторони проживають окремо один від одного, діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати допомогу на утримання дітей, розмір аліментів, який зазначений в позовних вимогах, гарантований законом, є мінімально рекомендованим розміром аліментів, а отже є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та таким, що дасть змогу утримувати дитину належним чином, а тому вказані вимоги підлягають повному задоволенню.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд також вважає за можливе допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць, на підставі ст. 430 ЦПК України.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати, що складаються з судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року до позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору буде становити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 270 гривень 00 копійок.

Оскільки, позивач при звернені до суду звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 гривень 00 копійок.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 908,00 грн.

Керуючись Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, ст.ст. 160, 161 СК України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 19, 263 - 265 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Служби у справах дітей Броварської міської ради про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів - задовольнити у повному обсязі.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідно віку, щомісячно, починаючи з 09 лютого 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 908 /дев`ятсот вісім/ гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей Броварської міської ради, місце розташування, Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 18,

Суддя: Т.В.Юрлагіна