ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7915/21 Справа № 199/4989/20 Суддя у 1-й інстанції - Богун О. О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Красота Тетяна Олександрівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Коваленко Світлана Володимирівна, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Красота Т.О., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Коваленко С.В., Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», права вимоги якого на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року набув позивач, та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ML-301/564/2007, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 76 318,14 долларів США строком до 21.09.2032, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в кредитному договорі.

Виконання позичальником договірних зобов`язань із повернення кредиту забезпечено в повному обсязі договором іпотеки №РCL-301/345/2007 від 21 вересня 2007 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального лкругу Кучмій Н.В. та зареєстрованого в реєстрі під № 6008. Предметом іпотеки за вказаним договором є трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві власності.

Факт державної реєстрації іпотеки та заборони підтверджується Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 14524607 від 21.09.2007, а також деталізованою інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.10.2018 №142911275.

Заочним Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2013 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №ML-301/564/2007 від 21 вересня 2007 року - 907 130 грн. 89 коп, що складається з основного боргу - 609 018,75 грн., відсотки за користування кредитом - 178 112,18 грн. та пені - 119 999,96 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №РCL-301/345/2007 від 21 вересня 2007 року - 41 320,91 грн., що складається з основного боргу - 24999,98 грн., відсотків за користування кредитом - 11 320.93 грн. та пені - 5 000 грн. та стягнуто судові витрати. На теперішній час Рішення суду не виконано.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2019 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строків на пред`явлення до виконання таким виконавчих листів, виданих на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2013 року по цивільній справі №0418/2665/2012 (провадження №2/0203/519/2013) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

З матеріалів щодо реєстраційних дій від 19.06.2014 відносно об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 вбачається наступне: 19.06.2014 на підставі листа колишнього працівника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - ОСОБА_4 від 17.06.2014 №1993/227/14, державним реєстратором Дніпропетровського міського нотаріального округу Кусковою Юлією Сергіївною було припинено іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, 19.06.2014 на підставі листа колишнього працівника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Шестірікова А.В. від 17.06.2014 №1993/226/14, державним реєстратором Дніпропетровського міського нотаріального округу Кусковою Юлією Сергіївною було припинено заборону на вищезазначене нерухоме майно. Позивач зазначає, що державна реєстрація припинення іпотеки і заборони відбулася з порушенням норм чинного законодавства України.

Згідно деталізованої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.10.2018 № 142911275, після незаконного припинення іпотеки і заборони, щодо іпотечного майна були вчинені наступні реєстраційні дії, а саме - 20.06.2014 на підставі договору купівлі-продажу від 20.06.2014 №643, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Красотою Т.О., ОСОБА_3 набула право власності на іпотечну квартиру. В подальшому, 27.08.2014 на підставі на підставі договору купівлі-продажу від 27.08.2014 №1942, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Коваленко С.В., ОСОБА_1 набула право власності на іпотечну квартиру. На теперішній час власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

З огляду на вищезазначене, позивач зазначає, що зобов`язання за кредитним договором не виконано, а іпотека і заборона ТОВ "ОТП Факторинг Україна" щодо спірного майна є дійсними, оскільки були припинені у незаконний спосіб.

На підставі вищевикладеного, позивач просить, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №ML-301/564/2007 від 21 вересня 2007 року на користь ТОВ «ТП Факторинг Україна» в загальному розмірі 907 130,89 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 609 018,75 грн., відсотки за користування кредитом - 178 112,18 грн. та пеня - 119 999,96 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №РCL-301/345/2007 від 21 вересня 2007 року, реєстраційний номер №6008 - трикімнатну квартиру загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , опис нерухомого майна: в житловому будинку літ. А-10 квартира №295 , яка складається з: 1 - коридор; 2 - кладова; 3- кухня; 4,6,9 - житлові; 5 - коридор; 7 - ванна; 8 - туалет; 10 - кладова; І - лоджія, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною за процедурою. Яка передбачена Законом України «Про виконавче провадження» на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнути з ОСОБА_1 судові витрати.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки, відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», права вимоги якого на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листпада 2010 року набув позивач, та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ML-301/564/2007, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 76 318,14 долларів США строком до 21.09.2032, з сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в кредитному договорі.

Виконання позичальником договірних зобов`язань із повернення кредиту забезпечено в повному обсязі нотаріально посвідченим договором іпотеки №РCL-301/345/2007 від 21 вересня 2007 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. та зареєстрованого в реєстрі під № 6008. Предметом іпотеки за вказаним договором є трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві власності.

10 квітня 2012 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заочним Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2013 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №ML-301/564/2007 від 21 вересня 2007 року - 907 130 грн. 89 коп, що складається з основного боргу - 609 018,75 грн., відсотки за користування кредитом - 178 112,18 грн. та пені - 119 999,96 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №РCL-301/345/2007 від 21 вересня 2007 року - 41 320,91 грн., що складається з основного боргу - 24999,98 грн., відсотків за користування кредитом - 11 320.93 грн. та пені - 5 000 грн. та стягнуто судові витрати.

На підставі договору купівлі-продажу від 20.06.2014 №643, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Красотою Т.О., ОСОБА_3 набула право власності на іпотечну трикімнатну квартиру загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, на підставі договору купівлі-продажу від 27.08.2014 №1942, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Коваленко С.В., ОСОБА_1 набула право власності на вищезазначену іпотечну квартиру, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.10.2018 № 142911275, 20.06.2014, наявною в матеріалах справи.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2019 року у задоволенні заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строків на пред`явлення до виконання таким виконавчих листів, виданих на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2013 року по цивільній справі №0418/2665/2012 (провадження №2/0203/519/2013) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд першої інстанції правильно виходив з того, що такі вимоги є безпідставними та неправомірними.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про те, що особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, на що не звернув уваги суд першої інстанції, спростовуються наступним.

Згідно ст. ст. 7, 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі і на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

27 серпня 2014 року між відповідачем по справі та ОСОБА_3 було укладено Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Коваленко С.В. за реєстровим номером 1942. Відповідно до вищезазначеного договору купівлі-продажу ОСОБА_1 було придбано у власність квартиру АДРЕСА_3 .

Під час укладання даного договору в Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі забороні відчуження об`єктів нерухомого майна щодо вказаної квартири були відсутні записи про відповідні обтяження, дані записи відсутні і на даний момент.

Як зазначає ОСОБА_1 , вона разом зі своїм чоловіком та малолітньою дитиною 2013 року народження проживають у даній квартирі понад шести років та жодних змін в записах щодо наявності будь-яких обмежень та обтяжень на квартиру в відповідних реєстрах не було, що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за інформаційною довідкою №223198906, сформованої 09.09.2020 року.

Так, з матеріалів щодо реєстраційних дій від 19.06.2014 відносно об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 вбачається наступне: 19.06.2014 на підставі листа колишнього працівника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - ОСОБА_4 від 17.06.2014 №1993/227/14, державним реєстратором Дніпропетровського міського нотаріального округу Кусковою Юлією Сергіївною було припинено іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, 19.06.2014 на підставі листа колишнього працівника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Шестірікова А.В. від 17.06.2014 №1993/226/14, державним реєстратором Дніпропетровського міського нотаріального округу Кусковою Юлією Сергіївною було припинено заборону на вищезазначене нерухоме майно.

Позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що вказані записи про припинення іпотеки та заборони на спірне нерухоме майно є вилученими чи недійсними, а тому вони є дійсними. Доказів їх оскарження у встановленому законом порядку суду також не надано.

Таким чином, ст. 23 ЗУ "Про іпотеку" не може бути застосована до даних правовідносин, оскільки іпотека, в силу її припинення, не перейшла до нового власника.

Інші доводи апеляційної скарги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко