Справа № 333/4983/21
Провадження № 2/333/3314/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Бобко О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району (м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 32) про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

20.07.2021 року до суду із позовом до ОСОБА_2 , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням звернулась ОСОБА_1 , яка зазначила, що вона є власницею 2/3 частин будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.03.2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С. Інша 1/3 частина вищевказаного будинку належить її рідній сестрі - ОСОБА_3 , яка залучена до участі у зазначеній справі у якості третьої особи. У зазначеному будинку зареєстрована донька позивача - ОСОБА_2 , а також її неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У 2010 році відповідач ОСОБА_2 , разом зі своєю донькою ОСОБА_4 добровільно вибули із будинку, забрали свої особисті речі та виїхали за кордон. У березні 2011 року відповідач ОСОБА_2 уклала шлюб з громадянином Російської Федерації ОСОБА_6 та народила від нього сина ОСОБА_5 , якого було зареєстровано у будинку у 2013 році, коли відповідачка останній раз приїжджала в Україну. З 2013 року по теперішній час, відповідач постійно проживає у Російській Федерації, вона та її діти набули громадянство цієї країни. Реєстрація відповідачів у будинку створює позивачу перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належним їй майном. Вирішити даний спір з відповідачами позивач не може, оскільки її донька, не заперечуючи проти зняття з реєстраційного обліку, відмовляється приїхати до України та самостійно знятись з дітьми з реєстрації. У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 просить суд визнатиОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , такими, що втратили право користування будинком за адресою: АДРЕСА_2 .

23.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, прийнято рішення проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Відзиви та заперечення від відповідачів до суду не надходили.

10.08.2021 року від представника Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району Білик Н.О. надійшли пояснення в яких зазначено, що рішення про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання неповнолітніх осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, може призвести до порушень їх прав, зокрема права на проживання, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. В іншій же частині позовних вимог представник органу опіки та піклування просила суд прийняти законне та обґрунтоване рішення.

16.08.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, зазначила, що з 2011 року вона з дітьми дійсно перебуває на території Російської Федерації, є громадянами цієї країни. Їх місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , але фактично вони проживають за адресою: АДРЕСА_6 .

Третя особа - ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив суд прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Суд, заслухавши позивача, відповідача, третю особу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є власником 2/3 частин будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.03.2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С. Даний факт підтверджений Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 266247358 від 16.07.2021 року.

Власником іншої - 1/3 частин будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 266247358 від 16.07.2021 року є ОСОБА_3 .

Факт не проживання ОСОБА_2 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у будинку за адресою: АДРЕСА_5 , підтверджений самою відповідачкою у судовому засіданні, а також наступними доказами.

Так, з паспорту громадянина Російської Федерації № НОМЕР_3 , виданого 06.06.2016 року вбачається, що ОСОБА_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Зі свідоцтв № 1793 та 1934 про реєстрацію за місцем проживання вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , також зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та її неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживають за адресою: АДРЕСА_5 , без поважних причин з грудня 2011 року.

Також судом не встановлені факти перешкод з боку позивача щодо проживання відповідачів за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України встановлений принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, в тому числі, рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою.

Суд вважає, що позивач, як один із співвласників будинку має права вимагати усунення перешкод у користування та розпорядженні своїм майном шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

На підставі викладено, враховуючи той факт, що відповідачі з 2011 року, тобто понад один рік без поважних причин не користуються житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , який належить на праві спільної власності позивачу ОСОБА_1 та третій особі - ОСОБА_3 , власних речей там не зберігають, обов`язки по утриманню житла не здійснюють, суд вважає, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування вказаним житлом.

Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, а також особи у віці від десяти до чотирнадцяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до Правил реєстрації фізичних осіб малолітні та неповнолітні діти повинні бути зареєстровані разом з тим з батьків, з ким постійно проживають.

Враховуючи те, що неповнолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживають разом з матір`ю ОСОБА_2 та перебувають на її вихованні, то їх реєстрація повинна бути за місцем її проживання, у зв`язку з чим визнання відповідачкиОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом за адресою: АДРЕСА_5 , веде до аналогічних наслідків щодо дітей.

У зв`язку з наведеним суд вважає, що право позивача порушено та підлягає судовому захисту, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Позивач не наполягала на відшкодуванні судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 280, 289 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району (м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 32) про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування будинком за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15.09.2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод