РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Процюк Н.Р.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду Волинської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Іваничівської селищної ради в особі Служби у справах дітей Іваничівської селищної ради в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 є матір`ю двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час вона разом із малолітніми дітьми проживає без реєстраці у будинку свого співмешканця ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 .

Відповідно до актів обстеження умов проживання від 15.04.2021 року та 13.05.2021 року, 18.05.2021 року ОСОБА_2 та її співмешканець ОСОБА_5 перебували у стані алкогольного сп`яніння, умови проживання малолітніх дітей незадовільні, діти перебували у занедбаному та кволому стані.

Зазначає, що рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 11.07.2017 року, справа №156/296/17 ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав стосовно чотирьох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню і утриманню малолітніх дітей позивач просить суд позбавити її батьківських прав щодо дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та предати малолітніх дітей органу опіки та піклування Іваничівської селищної ради для подальшого влаштування.

В судовому засіданні представник паозивача просила позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши в сукупності докази, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Запис про батька дитини проведено відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Дані обставини підтверджуються витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження.

Відповідно до інформації КНП «Іваничівський районний центр первинної седико - санітарної допомоги» від 03.03.2021, під час візиту сімейного лікаря ОСОБА_8 в сім`ю ОСОБА_2 встановлено, що температурний режим в будинку знижений, умови проживання незадовільні, відсутнє ліжечко для новонародженого.

Повідомленням КНП «Іваничівська центральна районна лікарня» від 27.04.2021 підтверджується, що у дитини ОСОБА_4 , котрий доставлений у лікарню 26.04.2021 о 11.50 годині, виявлені зміни в розгорнутому аналізі крові, дитина потребувала дообстеження і належного догляду. Однак мама ОСОБА_2 самовільно з дитиною покинула стаціонар 27.04.2021 року.

З метою контролю за умовами проживання та виховання малолітніх дітей, за місцем проживання ОСОБА_2 неодноразово проводились обстеження умов проживання.

Так 15.04.2021 під час обстеження по місцю проживання було виявлено антисанітарні умови. В будинку не прибрано, холодно. Під час обстеження в житлі був присутній ОСОБА_5 , котрий є співмешканець ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_2 також перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

13.05.2021 під час обстеження було виявлено, що малолітній ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мали занедбаний вигляд, були брудні, одягнений у брудний одяг. ОСОБА_2 та її співмешканець ОСОБА_5 перебували у стані алкогольного сп`яніння. В одній із кімнат будинку спав чоловік з ознаками алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_2 було попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків та про можливість відібрання у неї дітей з метою попередження загрози їх життю і здоров`ю.

Однак ОСОБА_2 не змінила своєї поведінки та ставлення до виховання та забезпечення малолітніх дітей.

Чергове обстеження було проведено 18.05.2021, під час якого також було виявлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мали занедбаний вигляд, були брудні, одягнений у брудний одяг. ОСОБА_3 був кволий, не реагував на зовнішні подразники, при тактильному дотику тіло було гарячим. На повіках очей дитини було видно жовті гнійні виділення свіжих та засохших кірочок. Узахара помітне зниження рефлексів новонародження та тонусу м`язів нижеіх кінцівок. На голові дитини є лускопобідні нашарування. ОСОБА_2 та її співмешканець ОСОБА_5 перебували у стані алкогольного сп`яніння.

З метою попередження загрози життю і здоров`я дітей, комісією було прийнято рішення про негайне їх направлення до дитячого відділення КНП «Іваничівська ЦРЛ» для проведення медичного обстеження.

Із листа КНП «Іваничівська багатопрофільна лікарня» від 21.05.2021 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були у занедбаному стані. У ОСОБА_3 був встановлений діагноз - гострий кон`юктивіт. Анемія І ст. Затримка мовного розвитку. У ОСОБА_4 відмічався плач голодної дитини. Встановлений діагноз - затримка розвитку внаслідок білково-енергетичної харочової недостатності. Анемія ІІ ст. Гіпотрофія 1-ІІ ст. Виявлені проблеми зі здоров`ям ОСОБА_4 согли призвести до загрози життю дитини.

Рішенням виконавчого комітету Іваничівської селищної ради від 19.05.2021 №58 вирішено відібрати малолітнього ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від матері ОСОБА_2 , з метою попередження загрози їх життю і здоров`ю.

Рішенням виконавчого комітету Іваничівської селищної ради від 27.05.2021 №68 вирішено направити малолітнього ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до КП «Волинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки» Волинської обласної ради терміном на 6 місяців.

Висновком виконавчого комітету Іваничівської селищної ради від 02.07.2021 №85 було вирішено за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Конституція України забороняє втручання в особисте і сімейне життя фізичних осіб, крім випадків, передбачених нею (статті 32), та проголошує, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установленихКонституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.

ЄСПЛ у рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13), установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

Також ЄСПЛ у рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», (заява № 2091/13) та у рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, § 100) зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76).

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Під час судового розгляду встановлено, що працівники служби у справах дітей виконавчого комітету неодноразово здійснювали перевірку умов проживання дітей та їх догляду.

За наслідками перевірок складено акти обстеження умов проживання відповідно до яких було встановлено незадовольні умови проживання дітей та відсутність піклування ОСОБА_2 про стан здоров`я дітей та їхній фізичний розвиток.

Беручи до уваги пояснення учасників справи, досліджені письмові докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 як матір ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ухиляється від виконання основних обов`язків щодо виховання та розвитку дітей, які встановлені ст. 164 СК України, а саме: не піклується про здоров`я дітей, їхній фізичний, духовний та моральний стан.

Підтвердженням вказаного невиконання є лист КНП «Іваничівська багатопрофільна лікарня» від 21.05.2021, рішення виконавчого комітету Іваничівської селищної ради від 19.05.2021 №58 про відібрання малолітнього ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від матері ОСОБА_2 та рішення виконавчого комітету Іваничівської селищної ради від 27.05.2021 № 68 про направлення дітей до КП «Волинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки» Волинської обласної ради.

В судовому засіданні встановлено, що причиною такого відібрання та направлення дітей до спеціалізованого будинку дитини стали дії ОСОБА_2 , які виразились в ухиленні від лікування дітей і як наслідок погіршення стану дітей, що могло привести до загрози життю дітей.

На думку суду матеріалами справи підтверджено, що відповідач систематично ухиляється від виконання батьківських обов`язків, незважаючи на профілактичну роботу не змінила своєї поведінки, не створила належних умов для проживання та виховання своїх дітей. Умови проживання дітей з матір`ю визнаються як такі, що створюють загрозу життю та здоров`ю дітей.

Зазначені обставини в сукупності належить розцінювати як ухилення відповідача від виховання та догляду за малолітніми дітьми, яка свідомо нехтувала своїми обов`язками, що носить систематичний та постійний характер.

У частині 5, 6 статті 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

На переконання суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 є достатньо обгрунтованим, не суперечить інтересам дітей, а навпаки захищає інтреси дітей від недопустимих дій матері, які виразились в байдужому ставленню до своїх дітей, наражаючи цим їх на небезпеку та загрозу їхньому здоров`ю та життю.

Також суду бере до уваги, що після відібрання дітей у спеціалізований будинок дитини, відповідач жодного разу не відвідувала їх, не цікавилась їхнім станом здоров`я, не виявляла щодо них батьківської турботи та піклування, що підтверджує свідоме нехування відповідачем батьківськими обов`язками по вихованню дітей, злісне ухилення від їх виконання та відсутність позитивних змін у поведінці ОСОБА_2 та її зміну у відношенні до виконання своїх батьківських обов`язків.

Крім того, асоціальний спосіб життя може потенційно негативно впливати на виховання неповнолітніх дітей в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові і поваги до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (частина перша статті 150 СК України).

Також суду бере до уваги, що рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 11.07.2017 ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав щодо її інших неповнололітніх дітей з підстав ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей.

На думку суду наведені обставини свідчать, що ОСОБА_2 після позбавлення її батьківських прав щодо інших дітей не змінила свою поведінку та відношення до виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей та підтверджує, що сім`я ОСОБА_2 є особливо непридатною та неблагополучною, а тому в інтересах дітей буде забезпечення їхнього розвитку у здоровому середовищі без участі матері дітей, яка може своєю поведінкою завдати шкоди їхньому здоров`ю та розвитку.

Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06).

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

З огляду на вказане у сукупності, зважаючи на зазначені докази, суд прийшов до висновку про те, що в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач ухиляється від утримання та виховання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, в родині склалася ситуація загрозлива життю та здоров`ю дітей, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Суд звертає увагу, що після усунення обставин, які були підставою для позбавлення батьківських прав, відповідач не позбавлена можливості звернутися у встановленому законом порядку з вимогами про поновлення батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,265 ЦПК України, ст.ст. 150, 164 СК України суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Передати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 органу опіки та піклування Іваничівської селищної ради для подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 908 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Служба у справах дітей Іваничівської селищної ради, Волинська область, Володимир-Волинський район, смт. Іваничі, вул. Грушевського, 13, 6.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 .

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А. Каліщук