Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2243/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Надопта А.А., секретар судового засідання Дорда Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м.Виноградів цивільну справу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Виноградівської міської ради про визнання недійсними рішень Оноцької сільської ради та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , Виноградівської міської ради про визнання недійсними рішень Оноцької сільської ради та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку.

Вимоги позову мотивовано тим, що Оноцька сільська рада є власником будинку культури, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого 09.09.2006 року Виноградівською районною державною адміністрацією на підставі рішення ХІІ-тої сесії 21 скликання Виноградівської районної ради від 05.02.1993 року. 05 жовтня 2006 року Позивачка та Оноцька сільська рада уклали договір оренди нежитлових приміщень будинку культури, посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Богаш Н.Я., реєстраційний номер 3975. Згідно з умовами договору від 05.10.2006 року, Оноцька сільська рада, як орендодавець, надав Позивачці, як орендарю, будинок культури в АДРЕСА_1 , з метою організації дозвілля дітей та юнацтва та розвитку художньої самодіяльності строком на 30 років до 05.10.2036 року. Дане речове право користування будівлею зареєстроване за позивачкою ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, що підтверджується Витягом № 165950268 від 08.05.2019 року. Між озивачкою та Оноцькою сільською радою укладено також договір оренди земельної ділянки площею 0,20 га для обслуговування орендованого приміщення будинку культури в АДРЕСА_1 як додаток до договору оренди нежитлових приміщень від 05.10.2006 року.

У березні поточного року позивачці ОСОБА_1 стало відомо, що в 2020 році з частини земельної ділянки, що знаходиться у володінні та користуванні позивачки сформовано нову земельну ділянку з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, яку передано у власність відповідачці ОСОБА_2 . Остання почала завозити на вказане місце будівельні відходи, чим створює позивачці перешкоди в користуванні земельною ділянкою, на якій знаходиться будинок культури. Позивачка ОСОБА_1 не давала згоду на вилучення з її володіння частини сформованої земельної ділянки. Окрім цього, до її заяви від 01.04.2020 року не додано графічних матеріалів, які характеризують місце розташування земель по АДРЕСА_2 , за рахунок яких мала сформуватись нова земельна ділянка. Таким чином, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність відповідачці ОСОБА_2 складено із грубим порушенням прав та інтересів позивачки, як законного землекористувач, зі складу якої сформована земельна ділянка відповідачки ОСОБА_2 . У зв`язку з вищезазначеним позивачка ОСОБА_1 подала до суду вказаний позов про захист свого права.

Позивач ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою своєчасно у судове засідання не з`явився, однак її представник ОСОБА_3 , подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити та одночасно подав до суду письмову заяву про відкликання вимоги про відшкодування понесених витрат на оплату послуг адвоката.

Відповідач ОСОБА_2 , про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою своєчасно у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд даної справи за її відсутності та про визнання заявленного до неї позову.

Відповідач-представник Виноградівської міської ради, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно, у судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та одночасно подав відзив, згідно до змісту якого, заявлені позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволенні таких відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, у зв`язку із наступним.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами ст.ст. 319, 322, 323 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що Оноцька сільська рада є власником будинку культури, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого 09.09.2006 року Виноградівською районною державною адміністрацією на підставі рішення ХІІ-тої сесії 21 скликання Виноградівської районної ради від 05.02.1993 року. 05 жовтня 2006 року Позивачка та Оноцька сільська рада уклали договір оренди нежитлових приміщень будинку культури, посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Богаш Н.Я., реєстраційний номер 3975. Згідно з умовами договору від 05.10.2006 року, Оноцька сільська рада, як орендодавець, надав Позивачці, як орендарю, будинок культури в АДРЕСА_1 , з метою організації дозвілля дітей та юнацтва та розвитку художньої самодіяльності строком на 30 років до 05.10.2036 року. Дане речове право користування будівлею зареєстроване за позивачкою ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, що підтверджується Витягом № 165950268 від 08.05.2019 року. Між позивачкою та Оноцькою сільською радою укладено також договір оренди земельної ділянки площею 0,20 га для обслуговування орендованого приміщення будинку культури в АДРЕСА_1 як додаток до договору оренди нежитлових приміщень від 05.10.2006 року.

У березні поточного року позивачці ОСОБА_1 стало відомо, що в 2020 році з частини земельної ділянки, що знаходиться у володінні та користуванні позивачки сформовано нову земельну ділянку з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, яку передано у власність відповідачці ОСОБА_2 . Остання почала завозити на вказане місце будівельні відходи, чим створює позивачці перешкоди в користуванні земельною ділянкою, на якій знаходиться будинок культури. Позивачка ОСОБА_1 не давала згоду на вилучення з її володіння частини сформованої земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , на якій знаходиться будинок культури. Окрім цього, до її заяви від 01.04.2020 року не додано графічних матеріалів, які характеризують місце розташування земель по АДРЕСА_2 , за рахунок яких мала сформуватись нова земельна ділянка, та й взагалі проект в цілому не відповідає вимогам статті 50 Закону України «Про землеустрій». Також позивачка не погоджувала межі під час розробки проекту відведення земельної ділянки у власність відповідачці ОСОБА_2 та виготовлення документації із землеустрою. Таким чином, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність відповідачці ОСОБА_2 складено із грубим порушенням прав та інтересів позивачки, як законного землекористувач, зі складу якої сформована земельна ділянка відповідачки ОСОБА_2 .

Спірні правовідносини врегульовано Конституцією України, Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-111 (далі - ЗК України), а також прийнятими відповідно до них нормативно- правовими актами.

Встановлено, що Рішенням 43 сесії 7 скликання Оноцької сільської ради №620 від 03.04.2020 року, надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення цього проекту землеустрою. Рішення прийнято на підставі заяви Доманич від 01.04.2020 року вхідний №Д-73.

30 вересня 2020 року, прийнято рішення 47 сесії 7 скликання Оноцької сільської ради за №811, яким: затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність громадянці ОСОБА_2 , мешканці АДРЕСА_3 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 , площею 0,0372 га, кадастровий номер ділянки :05:005:0049, передано у приватну власність громадянці ОСОБА_2 , мешканці АДРЕСА_3 , земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 , площею 0,0372 га, кадастровий номер ділянки :05:005:0049.

Також, цим рішенням сільради вирішено провести державну реєстрацію права власності на нерухоме майно у відповідному органі державної реєстрації право.

Згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, кадастровий номер :05:005:0049, зазначено наступне:

- Цільове призначення - 02.01 Для будівництва та обслуговування житлового будинку;

- Категорія земель - Землі житлової та громадської забудови;

- Вид використання - Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка);

- Форма власності - приватна;

- Площа земельної ділянки - 0,0372 га;

- Місце розташування - АДРЕСА_2 ;

- Дата державної реєстрації права -21.10.2020;

- Номер запису про право в державному реєстрі прав - 38854747;

- Орган що здійснив державну реєстрацію права в державному реєстрі прав - Виноградівська міська рада Закарпатської області.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №252574896 від 14.04.2021 року, земельна ділянка з кадастровим номером :05:005:0049 належить на праві власності ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212.

Земля, з якої у 2020 році на підставі проекту відведення виконаного землевпорядником ОСОБА_4 сформовано нову земельну ділянку площею 0,0372 га, - є частиною земельної ділянки площею 0,20 га для обслуговування будинку культури, побудованого у 1952 році. На землі яка зараз знаходиться у власності ОСОБА_2 був окремо розташований туалет (уборна) будинку культури. Позивач прибудував до клубу підсобні приміщення разом з туалетом, оскільки стара уборна була аварійною. Вигрібна яма від бувшого туалету (уборної) залишилася на земельній ділянці ОСОБА_2 .

Дані обставини підтверджуються матеріалами технічної інвентаризації домоволодіння АДРЕСА_4 наданої Виноградівським районним бюро технічної інвентаризації, а саме:

- Генеральним планом (схемою) складеного 26.09.1964 p., в якому вказані чотири об`єкта домоволодіння - сільський клуб, літ А, бібліотека літ. Б, уборна літ В, ларьок колгоспу літ Г;

Журналом зовнішніх обмірів домоволодіння АДРЕСА_4 , в якому зазначено розміри земельної ділянки цього домоволодіння: всього 2675 кв.м. (0,2675 га), із них під будівлями - 337 кв.м. ( під літ. А - 247,8 кв.м., під літ. Б - 61,2 кв.м., підліт. В -3,2 кв.м., підліт. Г-25,0 кв.м.), під двором - 2288 кв.м;

- Ескізом клубу з технічним описом будівель та споруд, згідно якого описано службову будівлю до клубу - уборна літ.В;

- Довідкою Оноцької сільської ради від 18.09.2006 року №02-10/44;

- Рішенням 4 сесії 5 скликання Оноцької сільської ради від 10.10.2006 року.

Позивач ОСОБА_1 не давала згоду на вилучення з її володіння, частини з уже сформованої земельної ділянки, за адресою АДРЕСА_1 на якій знаходиться будинок культури.

Незаконно вилучену від позивачки ОСОБА_1 частини цієї сформованої земельної ділянки навмисно ідентифіковано співвідповідачами за адресою АДРЕСА_2 , (заява Доманич від 01.04.2020 року та рішення сільради від 03.04.2020 року №620) з метою створення видимості, наявності на АДРЕСА_2 землі запасу вільної від забудови.

До незаконного набуття ОСОБА_2 прав на землю призвели: незаконний умисел відповідачки ОСОБА_2 , направлений на набуття у власність земельної ділянки, площею 0,0372 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, в місці, яке не відповідає вимогам закону, містобудівній та землевпорядній документації с. Онок. До її заяви від 01.04.2020 року не додано графічних матеріалів які характеризують місце розташування земель по АДРЕСА_2 за рахунок яких мала сформуватись нова земельна ділянка. Невідповідність вимогам ст. 50 ЗУ «Про землеустрій» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність громадянці ОСОБА_2 . В тому числі порушення Випоградівською РДА (сектор містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства) вимог законодавства, при видачі Висновку щодо проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність громадянці ОСОБА_2 .

Порушення Оноцькою сільською радою вимог законодавства при прийнятті нею рішень (недобросовісна поведінка), юридичним наслідком яких, стало незаконне формування нової земельної ділянки за рахунок частини земельної ділянки, що перебуває у користуванні позивача і набуття ОСОБА_2 у власність незаконно сформованої земельної ділянки всупереч ст. 41 Конституції України.

01.04.2020 року відповідач ОСОБА_2 подала заяву до Оноцької сільської ради, в якій просила надати їй дозвіл на виготовлення проекту щодо відведення земельної ділянки у приватну власність площею 0,040 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , без номера. Всупереч п.6 ст.118 ЗКУ до її заяви від 01.04.2020 року, не додано графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб), тощо. Тобто прийняте через день 03.04.2020 року, рішення сільради про надання дозволу на виготовлення проекту не грунтувалось па всебічному дослідженні місця розташування земель за рахунок яких ОСОБА_2 бажала сформувати і отримати ділянку у власність, їх характеристику, цільове призначення тощо. Також на території сільради відсутні землі з адресою АДРЕСА_2 , а вказана в заяві ОСОБА_2 адреса цій землі не присвоювалась в легальному порядку, і по ній не може бути ідентифіковане місце розташування земель, з яких ОСОБА_2 бажала сформувати і отримати земельну ділянку у власність.

Відтак, відповідачем ОСОБА_2 було обране саме це місце нібито для будівництва житлового будинку. ОСОБА_2 усвідомлює, що обране нею місце, згідно Генерального плану та землевпорядної документації с.Онок, є частиною земельної ділянки призначеної для будівництва та обслуговування будинку культури.

Стаття 50 ЗУ «Про землеустрій» вказує і формує конкретні вимоги до проектів землеустрою. Так, виготовлений на замовлення ОСОБА_2 проект землеустрою не відповідає вимогам ст. 50 цього закону: - «Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок».

В даному конкретному випадку було проведено незаконне формування нової земельної ділянки, оскільки за основу взято неправомірні вихідні дані (твердження), які відображено в усіх поясненнях та висновках-погодженнях, що містяться в проекті землеустрою, про те що нова земельна ділянка формується із земель запасу, тобто із земель, які не передані у власність та в користування юридичним чи фізичним особам, або які вилучені від власників чи землекористувачів.

З переліку документів та матеріалів, визначеного ст. 50 цього закону, відсутні: - «письмова згода землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду.»

В акті про визначення меж земельної ділянки №517 від 10.07.2020 року та акт прийому передачі межових знаків без дати, які містяться в проекті землеустрою не містять підпису землекористувача (позивача). За землекористувача підписався сільський голова Онисько.

Згідно ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Земельна ділянка площею 0,20 га по АДРЕСА_1 на якій знаходиться сільський будинок культури побудований 1952 року входить до забудованого кварталу в с.Онок. Її площа і конфігурація визначена в момент її надання для будівництва будинку культури.

Відповідно до принципу спільної юридичної долі нерухомого майна та земельної ділянки, на якій майно розташоване, власник будинку культури та земемельної ділянки на якій він розташований (сільська рада) передав ці об`єкти в користування позивачу. Таким чином, власник конституював для позивача нове речове право, яке він може захищати позовами, подібними до позовів власника.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України, - земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Оскільки право Позивача на користування земельною ділянкою площею 0,20 га на якій розташовано будинок культури, не припинено в порядку, визначеному законом, то обране Відповідачем місце розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку не відповідає вимогам закону, а тому рішення 43 сесії 7 скликання Оноцької сільської ради №620 від 03.04.2020 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну вартість для будівництва та обслуговування житлового будинку» ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , без номера, - є незаконним.

Одна і та ж земна поверхня з якої у 2020 році сформовано нову земельну ділянку площею 0,0372 га, не може одночасно бути самосійним об`єктом цивільних прав (земельною ділянкою площею 0,0372 га) належної на праві власності ОСОБА_2 і частиною земельної ділянки площею 0,20 га, належною на праві власності сільраді право користування якою має позивач ОСОБА_1 .

Згідно із ч. 2 ст. 25 цього ЗУ «Про землеустрій», проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є одним з видів документації із землеустрою.

Статтею 198 ЗК України встановлено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, які включають, зокрема, геодезичне встановлення меж земельної ділянки, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, виготовлення кадастрового плану.

З наведеного вбачається, що межі земельної ділянки встановлюються в натурі та погоджуються із суміжними власниками і землекористувачами під час розробки проекту відведення земельної ділянки та виготовлення документації із землеустрою.

Позивач, як землекористувач земельної ділянки площею 0,20 га для обслуговування орендованого приміщення сільського будинку культури в АДРЕСА_1 , не надавав погоджень під час розробки проекту відведення земельної ділянки у власність Відповідачу та виготовлення документації із землеустрою.

Проект землеустрою щодо відведення у власність відповідачу ОСОБА_2 земельної ділянки містить неправдиві відомості щодо:

- адреси місця розташування спірної земельної ділянки: замість АДРЕСА_1 зазначено - ОСОБА_5 , без номера;

- земель з складу яких формується земельна ділянка на підставі цього проекту.

Таким чином, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_2 - складений із грубим порушенням прав та інтересів позивача ОСОБА_1 , як законного землекористувача земельної ділянки з складу якої сформована земельна ділянка ОСОБА_2 . Проект складений із порушенням закону: підмінено вихідні дані стосовно земель зі складу яких здійснюється відведення; не враховано Генплан с. Онок; ОСОБА_2 без компетенції на це, самостійно присвоїла адресу - ОСОБА_5 б/н частині земельної ділянки площею 0,20га за адресою АДРЕСА_1 ; не враховано, що функціональне призначення землі з якої сформована ділянка ОСОБА_6 - є обслуговування будинку культури.

Таким чином, Рішення 47 сесії 7 скликання Оноцької сільської ради №811 від 30.09.2020 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку» ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , без номера, є незаконним, оскільки ним затверджено незаконний проект землеустрою.

Враховуючи, що рішення Оноцької сільської ради №811 від 30.09.2020 року про затвердження проекту є незаконним та підлягає визнанню недійсним, повинна бути скасованою (визнана недійсною) державна реєстрація прав ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер :05:005:0049, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212, оскільки внесений на підставі вищезазначеного рішення сільської ради (ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Згідно частини 1 статті 19 Земельний кодексу України, Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на 9-ть категорії.

Земельні ділянки кожної із вищезазначених категорій земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі (ч.2 ст. 19 Земельний кодексу України).

До земель запасу можуть відносити землі, право власності або користування яких припинено відповідно до ст.ст. 140,141 ЗКУ. Земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення. На землі запасу розповсюджуються вимоги щодо цільового призначення земель конкретної категорії, в межах якої вони перебувають.

Згідно статті 4 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна від 10 квітня 1992 року N 2269-ХІІ (в редакції на час виникнення правовідносин), об`єктом оренди є окреме індивідуально визначене майно: будинок культури.

Частина 1 ст. 93 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення правовідносин) встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ч.б ст. 93 ЗК, відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Стаття 79 ЗК України визначає, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з встановленими межами, певним місцем розташування, визначеними щодо неї правами.

Частина 1 ст. 93 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення правовідносин) встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ч.б ст. 93 ЗК, відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Статті глави 22 ЗКУ (від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІІІ) «Припинення прав на землю» надають відповідним радам право у разі необхідності вилучати (викупати) земельні ділянки чи їх частки з метою передачі їх у власність або надання у користування іншим особам у випадках і у порядку, передбачених цими статтями. Вилучення (викуп) земельної ділянки чи її частки є однією з підстав припинення права власності і права користування землею і може відбуватися виключно за згодою власника або землекористувача.

Згода власника землі і землекористувача на вилучення (викуп) земельної ділянки чи її частки повинна бути дана у письмовій формі, а у разі прийняття відповідною радою такого рішення без згоди власника чи землекористувача заінтересована особа має право на звернення до суду з заявою про визнання цього рішення недійсним.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про оренду землі" (в редакції на час виникнення правовідносин) право орендаря на орендовану ним земельну ділянку захищається нарівні із захистом права власності на земельну ділянку, передбаченим законами України.

Відповідно до ст.28 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна від 10 квітня 1992 року N 2269-ХІІ, Орендареві забезпечується захист його права на майно, одержане ним за договором оренди, нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту права власності.

У відповідності з ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України).

Як передбачено ч.ч. 1,2 ст.16 ЦК Ураїни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Отже, аналізуючи матеріали справи та надані докази суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та такими, що підлягають до задоволення, оскільки права позивача порушенні відповідачами.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Виноградівської міської ради про визнання недійсними рішень Оноцької сільської ради та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку -задоволити.

Визнати недійсним Рішення 43 сесії 7 скликання Оноцької сільської ради №620 від 03.04.2020 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну вартість для будівництва та обслуговування житлового будинку» ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , без номера.

Визнати недійсним Рішення 47 сесії 7 скликання Оноцької сільської ради №811 від 30.09.2020 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку» ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , без номера.

Визнати недійсною (скасувати) державну реєстрацію прав ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), номер запису про право в державному реєстрі прав - 38854747 на земельну ділянку, кадастровий номер :05:005:0049, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийА. А. Надопта