ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 670/248/20
Провадження № 22-ц/4820/1176/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Філіпчук О.В.

за участю представників СФГ «Вікторія» Рохова О.В., Мельника В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №670/248/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданої в її інтересах ОСОБА_2 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 07 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької районної ради, Селянського (фермерського) господарства «Вікторія», ОСОБА_3 про скасування рішення та визнання недійсним державного акта.

Заслухавши доповідача, пояснення представників відповідача СФГ «Вікторія», дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, позивачка вказувала, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 1,3542 га для ведення особистого селянського господарства, що набута ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 06.02.2020. Позивачка зазначила, що Віньковецьким районним судом у справі №670/984/19 за позовом ОСОБА_3 до Грим`яцької сільської ради, за участі третіх осіб Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, СФГ «Вікторія» про визнання права довічного успадкованого володіння земельною ділянкою в порядку спадкування встановлено, що вищевказана земельна ділянка площею 1,3542 га розташована в межах земельної ділянки площею 50,0 га, на яку ОСОБА_3 просить визнати право довічного успадкованого володіння. Під час ознайомлення із матеріалами справи №670/984/19 позивачці стало відомо, що 29.04.1992 рішенням Віньковецької районної ради народних депутатів Хмельницької області (надалі - Віньковецька райрада) №3 ОСОБА_4 (батько відповідача ОСОБА_4 ) надано земельну ділянку площею 50 га для ведення селянського (фермерського) господарства у довічне успадковане володіння із земель запасу Грим`яцької сільської ради. Також, у 1992 році ОСОБА_4 видано Державний акт на право користування землею серії Б №042484 (надалі Державний Акт) про закріплення за вказаним господарством права безстрокового і безоплатного користування 50,0 га землі в межах згідно з планом землекористування. Проте, на думку ОСОБА_1 , рішення Віньковецької райради №3 від 29.04.1992 та Державний акт серії Б №042484 є такими, що прийнято/видано з порушенням встановленого законом порядку і суттєво порушують права та інтереси позивачки. ОСОБА_1 вважає, що вищевказане рішення Віньковецької райради підлягає до скасування, оскільки положеннями ЗК України в редакції, чинній на 29.04.1992, норма, що визначала такий вид володіння земельною ділянкою як довічне успадковування володіння, передбачена не була. Крім того, проект відведення земельної ділянки погоджується із землеволодільцями, землевласниками або землекористувачами, районними (міськими) землевпорядними, природоохоронними, санітарними органами, органом архітектури і подається до районної, міської Ради народних депутатів Позивачка вказує, що Віньковецькою райрадою за відсутності погодження вищевказаними органами та організаціями прийнято протиправне рішення про передання ОСОБА_4 земельної ділянки площею 50 га для ведення селянського (фермерського) господарства у довічне успадковане володіння із земель запасу Грим`янецької сільської ради. Поміж того, як зазначає позивачка, ОСОБА_4 не видано Державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею, тому останнім не набуто права довічного успадковуваного володіння землею. Також, ОСОБА_1 вважає, що за доцільне визнати недійсним Державний акт на право користування землею серії Б №042484, адже рішення будь-якою радою народних депутатів, яким ФГ ОСОБА_4 надано земельну ділянку площею 50,0 га для ведення селянського (фермерського) господарства на праві користування не приймалось.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просила суд скасувати рішення Віньковецької райради №3 від 29.04.1992, яким ОСОБА_4 надано земельну ділянку площею 50 га для ведення селянського (фермерського) господарства у довічне успадковане володіння із земель запасу Грим`янецької сільської ради; визнати недійсним Державний акт на право користування землею серії Б №042484, виданий ФГ ОСОБА_4 виконавчим комітетом Віньковецької районної ради народних депутатів 1992 року про закріплення за землекористувачем права безстрокового і безоплатного користування 50 га землі в межах згідно з планом землекористування та стягнути солідарно з Грим`яцької сільської ради, Віньковецької районної ради, СФГ «Вікторія» на користь позивачки понесені нею судові витрати.

В вересні 2020 року ОСОБА_1 подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій остання уточнила викладену нею прохальну частину та просила суд стягнути солідарно з Віньковецької районної ради, СФГ «Вікторія», ОСОБА_4 на користь позивачки понесені нею судові витрати.

Ухвалою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 13 січня 2021 року замінено первісного відповідача Віньковецьку районну раду Хмельницької області у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Віньковецької районної ради Хмельницької області, СФГ «Вікторія», ОСОБА_4 про скасування рішення та визнання недійсним Державного акту на правонаступника Хмельницьку районну раду.

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 07 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 , оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянтка зазначає, що всупереч положень ч.5 ст.5 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» і за відсутності визначеного ЗК України повноваження відповідної Ради народних депутатів на передання земельної ділянки в користування особі на праві довічного успадковуваного володіння, Віньковецькою райрадою за відсутності погодженого землеволодільцями, землекористувачами, районними землевпорядними, природоохоронними, санітарними органами та органом архітектури проекту відведення спірної земельної ділянки, з порушенням норм матеріального права прийнято протиправне рішення про передання ОСОБА_4 земельної ділянки площею 50 гектарів для ведення селянського (фермерського) господарства у довічне успадковане володіння із земель запасу Грим`яцької сільської ради.

А посилання відповідача на ідентичність титульних володінь як: постійне або тимчасове користування земельною ділянкою та право довічного успадковуваного володіння землею не відповідають положенням чинних на момент виникнення спірних правовідносин норм ЗК України від 18.12.1990, оскільки вказаний нормативно-правовий акт розмежовував окремо титульні володіння як постійне або тимчасове користування земельною ділянкою (ст. 7 Кодексу) та право довічного успадковуваного володіння землею (ст.6 Кодексу). В редакції ЗК України станом на момент прийняття оспорюваного рішення від 29.04.1992 таке право, як довічне успадковування володіння землею було виключено й жодним нормативно-правовим актом не здійснювалось ототожнення вказаних титульних володінь, що свідчить про необґрунтованість відповідача про ідентичність зазначених прав.

Апелянтка вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги факт оспорювання СФГ «Вікторія» та ОСОБА_4 в судовому порядку права власності ОСОБА_1 на земельні ділянки, в тому числі, на земельну ділянку 1,3542 га, кадастровий номер :02:012:0003 саме з підстав належності спірної земельної ділянки на праві постійного користування СФГ «Вікторія» відповідно до рішення Віньковецької райради № 3 від 29 квітня 1992 року та Державного акту, виданого фермерському господарству ОСОБА_4 виконавчим комітетом Віньковецької районної Ради народних депутатів 1992 року про закріплення за землекористувачем права безстрокового і безоплатного користування 50,0 гектарами землі в межах згідно з планом землекористування.

Також, як вказує апелянтка, чинність вказаних вище документів надає можливості СФГ «Вікторія» здійснювати витребування на належні йому на праві власності земельні ділянки. Враховуючи факт неправомірності прийняття та видачі оспорюваних рішень і державного акта, ОСОБА_1 вказує, що здійснює захист від протиправного позбавлення її права власності.

Зважаючи на викладене, апелянтка просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відзив від учасників справи не надходив.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно виходив з того, що предметом позову у цій справі є скасування рішення Віньковецької райради № 3 від 29 квітня 1992 року «Про надання земельної ділянки у довічне успадковане володіння для ведення селянського (фермерського) господарства» та визнання недійсним Державного Акту на право користування землею серії Б № 042484, виданий фермерському господарству ОСОБА_4 виконавчим комітетом Віньковецької районної Ради народних депутатів 1992 року з підстав порушення прав позивача на користування земельною ділянкою, так як спадкоємець ОСОБА_4 ОСОБА_3 у судовому порядку оспорює право власності позивачки на належну їй земельну ділянку.

І судом встановлено, що виконавчим комітетом Грим`яцької сільської ради народних депутатів Віньковецького району Хмельницької області 24 березня 1992 року за № 5 прийнято рішення про виділення ОСОБА_4 землі площею 50 га для ведення селянського (фермерського) господарства згідно поданої заяви (т.1а.с.91).

Рішенням Віньковецької районної ради народних депутатів Хмельницької області XI сесії XXI скликання від 29 квітня 1992 року № 3 «Про надання земельної ділянки у довічне успадковане володіння для ведення селянського (фермерського) господарства» після розгляду проекту відведення земельної ділянки для організації селянського (фермерського) господарства, на підставі поданої заяви, клопотання Грим`яцької сільської ради, керуючись статтями 6, 12, 18 Земельного кодексу України та ст. 5 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» надано земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства у довічне успадковане володіння із земель запасу Грим`яцької сільської ради в розмірі 50 га ОСОБА_4 було.

Пунктами 2, 3 цього ж рішення доручено землевпоряднику ОСОБА_5 разом із земельною комісією Грим`яцької сільської ради народних депутатів встановити межі селянського (фермерського) господарства в натурі, внести зміни в земельно - облікові документи, а Державній адміністрації Представника Президента при одержанні державних актів оформити право довічного успадкованого володіння (т. 1 а.с 12).

В 1992 році фермерському господарству Мельника С.С. с. Грим`ячка Віньковецького району видано Державний акт на право користування землею серії Б № 042484, що зареєстрований у Книзі записів державних актів на право користування землею за № 1, відповідно до якого за землекористувачем закріплено в безстрокове і безоплатне користування 50 га землі в межах згідно з планом землекористування для ведення селянського (фермерського) господарства (т.2 а.с. 55-56).

10 серпня 1992 року розпорядженням Віньковецької районної ради за № 15 прийнято рішення зареєструвати селянське (фермерське) господарство «Вікторія» с. Грим`ячка Віньковецького району (т.2 а.с.31).

09 лютого 2001 року Віньковецькою райдержадміністрацією за реєстраційним № 061 зареєстровано статут селянського (фермерського) господарства «Вікторія» (т. 2 а.с.32-37).

У 2017 році статут СФГ «Вікторія» прийнято в новій редакції, пунктами 3.1 та 3.2 якого встановлено, що засновниками СФГ «Вікторія» є голова селянського (фермерського) господарства, громадянин України ОСОБА_6 та громадянка України ОСОБА_7 , членами господарства є ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 122-130).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12 червня 2018 року серії НОМЕР_1 (т.1 а.с.17).

10 липня 2019 року рішенням 24 сесії сьомого скликання Грим`яцької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області за № 18-24/2019 надано дозвіл ОСОБА_6 - голові СФГ «Вікторія» на підставі Державного акта користування землею серії Б №042484 площею 50 гектарів на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення фермерського господарства в постійне користування із земель за межами населеного пункту на території Грим`яцької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області (т.2 а.с.29).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.04.2020 ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 06.02.2020 є власником земельної ділянки площею 1,3542 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :02:01260003 (т.1 а.с.10-11).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з доведеності законності рішення Віньковецької райради № 3 від 29.04.1992 «Про надання земельної ділянки у довічне успадковане володіння для ведення селянського (фермерського) господарства» та відсутності підстав для визнання недійсним Державного акту на право користування землею серії Б № 042484, а також - з відсутності порушення прав позивачки зазначеними оспорюваними рішенням та Державним актом.

Судова колегія погоджується з підставою відмови у позові ОСОБА_1 про недоведеність порушення її прав на час прийняття рішення Віньковецькою райрадою № 3 від 29.04.1992 «Про надання земельної ділянки у довічне успадковане володіння для ведення селянського (фермерського) господарства» та видачі Державного акту.

І вважає, що висновки суду про законність оскаржуваного рішення та Державного акту з врахуванням недоведеності порушення прав ОСОБА_1 є передчасним.

Так, згідно абзацу 1 частини 1 статті 11 Земельного Кодексу України (в редакції від 13.03.1992 на час прийняття оскаржуваного рішення) зазначено, що до відання районних Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 23 зазначеного Кодексу право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права та вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За змістом вказаних норм права, суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується.

Тобто, обов`язковою умовою судового захисту є наявність порушених прав та охоронюваних законом інтересів безпосередньо позивача з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Залежно від установленого, суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Звертаючись до суду за захистом своїх порушених прав, позивачка вказувала, що за рішенням Віньковецької райради №3 від 29.04.1992 надано ОСОБА_4 земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства у довічне успадковуване володіння на підставі ст.ст. 6, 12, 18 Земельного Кодексу України та ст. 5 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» і у 1992 році видано фермерському господарству ОСОБА_4 . Державний акт, що порушує права позивачки як власника земельної ділянки площею 1,3542 га, кадастровий номер :02:01260003, розташованої в межах земельної ділянки площею 50,0 га, на яку відповідач ОСОБА_4 , будучи спадкоємцем ОСОБА_4 (засновника фермерського господарства), просить визнати право довічного успадковуваного володіння.

Оцінивши у відповідності із вимогами ст. 89 ЦПК України надані докази, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позивачка не зазнала втручання в свої права щодо земельної ділянки (кадастровий номер :02:01260003) внаслідок прийняття Віньковецькою райрадою оспорюваного рішення №3 від 29.04.1992 та видачі у 1992 році Державного акту, адже на час прийняття оспорюваного рішення та видачі оспорюваного Державного акту ОСОБА_1 будь якого відношення до земельної ділянки, яку на підставі оскаржуваного рішення було передано у довічне успадковане володіння для ведення селянського (фермерського) господарства ОСОБА_4 не мала, а набула у власність земельну ділянку кадастровий номер :02:01260003 площею 1,3542 га на підставі договору купівлі продажу від 06.02.2020 (т.1 а.с.10-11).

І відповідно нею не доведено, що оспорюваними рішеннями, Державним актом на час їх прийняття та видачі порушені права, свободи та інтереси позивачки, і суд першої інстанції правильно виходив з того, що доводи ОСОБА_1 про порушення її прав та інтересів не містять обґрунтування негативного впливу спірних рішення та Державного акту на її конкретні, індивідуально-виражені права чи інтереси і свідчать про її незгоду з оспорюваними документами, адже саме відповідач ОСОБА_4 на підставі зазначених документів оспорює право власності позивачки на земельну ділянку кадастровий номер :02:01260003, отриману нею в межах земельної ділянки 50 га. А тому, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Щодо зроблених висновків, суд першої інстанції в ухваленому рішенні навів відповідні мотиви та обґрунтування, з якими погоджується й апеляційна інстанція, оскільки такі висновки місцевого суду ґрунтуються на вимогах закону та здобутих у справі доказах.

І доводи апеляційної скарги про невзяття до уваги судом першої інстанції факту оспорення СФГ «Вікторія» і ОСОБА_4 права власності ОСОБА_1 на земельні ділянки, в тому числі і ділянку кадастровий номер :02:01260003 і оспорюючи рішення та Державний акт позивачка здійснює захист від протиправного позбавлення її права власності є помилковими.

Разом з тим, встановивши відсутність порушення прав позивачки оспорюваними рішенням та Державним актом, суд першої інстанції, проаналізувавши доводи позивачки, що стосуються правомірності рішення та Державного акту, дійшов висновку, що оскаржуване рішення не є незаконним та відсутні підстави для визнання недійсним Державного акту.

З врахуванням вищенаведеного судова колегія вважає, що такі висновки суду про законність оскаржуваного рішення та відсутності підстав для визнання недійсним Державного акту є передчасним. Адже з`ясування матеріально-правової заінтересованості позивача передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується. Відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскарженого рішення. Відтак, висновки суду щодо правомірності рішення Віньковецької райради та відсутності підстав для визнання недійсним Державного акту не мають самостійного правового значення.

Зазначені висновки узгоджуються із правовим висновками, що викладені Верховним Судом в постанові від 20 лютого 2019 року по справі №522/3665/17.

А тому слід виключити з мотивувальної частини оскаржуваного судового рішення норми матеріального права, обставини та висновки суду, що викладені в абзацах з 54 по 89, що стосуються правомірності рішення Віньковецької райради та відсутності підстав для визнання недійсним Державного акту.

Разом з тим, з огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги про не врахування судом першої інстанції факту прийняття оспорюваного рішення Віньковецькою райрадою в порушення вимог Земельного Кодексу України в редакції від 13.03.1992 року; не врахування того, що ОСОБА_4 не набуто права довічного успадкованого володіння землею, адже Державний акт видано ФГ ОСОБА_4 саме на право користування землею, а не на право довічного успадкованого володіння землею є не обґрунтованими.

Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини норми матеріального права, обставини та висновки суду, що викладені в абзацах з 54 по 89, тому відсутні підстави, визначені ст. 141 ЦПК України для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 07 травня 2021 року змінити, виключивши з мотивувальної частини норми матеріального права, обставини та висновки суду, що викладені в абзацах з 54 по 89.

В решті рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 07 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 жовтня 2021 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай