Справа № 161/7601/21
Провадження № 2/161/2502/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т. М.,

за участі секретаря судового засідання Денисюка І. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання та застосування наслідків розірвання договору, -

В С Т А Н О В И В:

26 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Веремчук С. В., про розірвання договору довічного утримання та застосування наслідків розірвання договору.

Вимоги позову ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 19 листопада 2015 року між нею та відповідачем укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого вона передала, а відповідач набула у власність квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого відповідач зобов`язалась забезпечувати її утриманням та доглядом довічно. Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком С. В. та зареєстрований в реєстрі за №3099 (далі по тексту - Договір). Набувач ОСОБА_3 , уклавши Договір, зобов`язалась надавати їй щомісячне матеріальне утримання в розмірі 1 000 гривень з подальшою індексацією. Крім того, відповідач зобов`язалась забезпечувати її утриманням (доглядом), а саме: забезпечувати харчуванням, одягом, лікарськими засобами. Позивач вказує, що після укладення Договору ставлення відповідача до неї різко змінилось, внаслідок чого в них виникали конфлікти. На думку позивача, ОСОБА_3 виконувала Договір неналежним чином, зокрема, не платила їй щомісячне матеріальне забезпечення. Інколи їй доводилось самостійно і за власні кошти купувати продукти та ліки. 03 травня 2017 року вона перенесла важку хірургічну операцію, всі витрати на лікування та операцію вона понесла за власний рахунок. Таким чином, позивач вважає, що ОСОБА_3 не виконувала істотні умови Договору, що є підставою для його розірвання та застосування наслідків розірвання договору.

На підставі наведеного позивач просить: розірвати договір довічного утримання, укладений 19 листопада 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком С. В. та зареєстрований в реєстрі за № 3099; застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, укладеного 19 листопада 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком С. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3099, визнавши за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; скасувати накладене обтяження заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.

29 липня 2021 року від відповідача ОСОБА_3 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи позов, відповідач вказує, що вона в повній мірі, своєчасно та належним чином виконувала покладені на неї Договором обов`язки. З часу укладення Договору, тобто з 2015 року по березень 2021 року вона, її син та позивач проживали спільно в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Спочатку між ними склалися теплі сімейні стосунки, вони піклувались один про одного. За час спільного проживання вона за свої кошти зробила ремонт у вказаній квартирі, забезпечувала позивача продуктами харчування, ліками, оплачувала вартість комунальних послуг. Окрім того, вона займалась ремонтом покрівлі в будинку, уклала договори з надання комунальних послуг, зокрема, щодо газопостачання, електропостачання. Пізніше, з незрозумілих для неї причин між ними виник конфлікт, внаслідок якого позивач завдала їй тілесних ушкоджень. З огляду на наведене відповідач вважає, що підстав для розірвання Договору немає та просить в задоволенні позову відмовити.

06 серпня 2021 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій ОСОБА_1 викладає свою позицію щодо обставин та аргументів відзиву.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Можайко І. О. в судовому засіданні позовні підтримали з підстав, які наведені в позовній заяві, просять позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечуючи щодо розірвання договору довічного утримання, укладеного між нею та позивачем. Разом з тим відповідач заперечує наведені в позові мотиви та підстави для розірвання цього договору, адже вважає, що належним чином виконувала всі покладені на неї Договором обов`язки, а теперішні неприязні стосунки між нею та позивачем склались не з її вини.

Третя особа приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Веремчук С. В. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що 19 листопада 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання, який було посвідчено приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком С. В., зареєстровано в реєстрі за №3099. За цим Договором відчужувач ОСОБА_1 передає, а набувач ОСОБА_3 отримує у власність майно, взамін чого зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно на умовах цього Договору (а. с. 5).

Відповідно до п. 1.2 Договору майном, яке відчується є квартира АДРЕСА_1 .

Обов`язки набувача передбачені п. 3.2 Договору, а саме: у встановлені строки та в необхідному обсязі здійснювати надання догляду згідно з п. 2 цього Договору; забезпечити проживання відчужувача у вищевказаній квартирі до його смерті, у разі смерті відчужувача поховати його; до смерті відчужувача не укладати щодо майна, отриманого за цим Договором, правочини купівлі-продажу, міни, дарування, ренти, іпотеки чи іншим способом передавати його у власність, користування іншим особам.

Обов`язки відповідача щодо здійснення утримання (догляду) позивача визначені розділом 2 Договору, який включає два пункти.

Матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись набувачем відчужувачу, оцінюється сторонами в розмірі 1000 гривень. Оцінка матеріального забезпечення підлягає індексації в порядку, визначеному законом (п. 2.1 Договору).

Утримання (догляд) визначається у вигляді: забезпечення харчуванням, одягом, належними лікарськими засобами та іншими видами утримання (п. 2.2 Договору).

Відповідно до п. 1.8 Договору на квартиру АДРЕСА_1 накладається заборона відчуження.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц (провадження № 61-6725св18).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 обґрунтувала підстави розірвання договору довічного утримання неналежним виконанням відповідачем його умов, а саме: відсутність належного догляду та несплата їй щомісячного матеріального забезпечення в розмірі 1000 гривень.

Підстави розірвання договору довічного утримання у судовому порядку передбачені п. 4.9 Договору, а саме: цей договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини, а також на вимогу набувача.

На підставі пояснень сторін та наявних в матеріалах справи доказах, суд дійшов висновку, що відповідач допустила неналежне виконання договору довічного утримання, а тому, враховуючи характер спірних правовідносин, норми права, які регулюють такі правовідносини, умови Договору, а також враховуючи позицію відповідача, яка позов визнала, суд вбачає наявність підстав для розірвання договору довічного утримання, укладеного між сторонами.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

У разі розірвання договору у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передано, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання відчужувача, поверненню не підлягають (п. 4.6 Договору).

Таким чином, наслідком розірвання договору довічного утримання, укладеного між сторонами 19 листопада 2015 року, є повернення у власність ОСОБА_1 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Також суд вважає підставною та такою, що підлягає до задоволення вимогу позивача про скасування заборони відчуження вищевказаної квартири. Таке обтяження майна було визначено п. 1.8 Договору. Враховуючи, що суд дійшов висновку про розірвання договору довічного утримання та застосування наслідків розірвання цього договору шляхом повернення квартири у власність позивача, то правових підстав для збереження застосованого цим Договором обтяження майна немає.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 141, 247, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 19 листопада 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3099.

Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, укладеного 19 листопада 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком С.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3099, визнавши за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Скасувати накладене обтяження заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

Третя особа: приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Веремчук Сергій Володимирович ( адреса робочого місця: м. Луцьк. вул. Ковельська,1).

Дата складення повного тексту рішення 07 жовтня 2021 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М. Філюк