ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 жовтня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/973/20

Головуючий у першій інстанції Ковальова Т. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1399/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.,

учасники справи:

боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кубгаз-Борова»,

суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Цимбал Сергій Володимирович,

стягувач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кубгаз-Борова» на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 серпня 2021 року у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кубгаз-Борова» на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбала Сергія Володимировича, -

У С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Кубгаз-Борова» (далі по тексту ТОВ «Кубгаз-Борова») звернулося до суду зі скаргою, в якій просило:

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбала С.В.;

- визнати незаконною і скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбал С.В. від 05.07.2021 року ВП №65976764, якою накладено арешт на всі рахунки ТОВ «Кубгаз-Борова».

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 серпня 2021 року у задоволенні вказаної скарги ТОВ «Кубгаз-Борова» відмовлено.

У серпні 2021 року представник стягувача ОСОБА_1 - адвокат Павленко В.М. звернувся із заявою про ухвалення додаткової ухвали про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2500 грн.

Заяву обґрунтовував тим, що між стягувачем ОСОБА_1 та адвокатом Павленком В.М. укладено договір про надання правової допомоги від 31.07.2021 року на представництво інтересів останнього в судовому порядку. Пунктом 4.3. вказаного договору передбачено, що клієнт сплатив адвокату гонорар у фіксованій сумі 2000 грн, яка є незмінною в залежності від обсягу послуг. Крім того, сторони домовилися про додатковий гонорар у сумі 500 грн, у разі якщо для клієнта буде прийнято позитивне рішення.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 серпня 2021 року стягнуто з ТОВ «Кубгаз-Борова» на користь ОСОБА_1 2500 грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кубгаз-Борова» просить скасувати вказану ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Павленка В.М. про ухвалення додаткової ухвали, посилаючись на її необґрунтованість, неправильне застосування судом норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд при визначенні суми відшкодування мав виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Товариство вказує, що стороною позивача не подано до суду детального опису, розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Зазначає, що суд першої інстанції помилково включив до складу витрат на правову допомогу додатковий гонорар (премію) в сумі 500 грн, оскільки такий додатковий гонорар не є ціною договору у розумінні ст. 632, 903 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», так і не є професійною правовою допомогою, так як не є послугою та не відноситься до судових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Павленко В.М. вказує, що доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині ухвали місцевого суду та зводяться до переоцінки доказів, базуються на невірному та довільному тлумаченні скаржником положень правових норм. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду залишити без змін та вирішити питання про стягнення витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 1000 грн.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТОВ «Кубгаз-Борова» - адвоката Оснач А.С., яка просила задовольнити апеляційну скаргу, представника стягувача ОСОБА_1 адвоката Павленка В.М., який просив залишити ухвалу районного суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та доводи відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що адвокатом подані належні та допустимі докази на підтвердження наданих ним послуг з правової допомоги стягувачу ОСОБА_1 , зваживши при цьому на складність і обсяг справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що 31 липня 2021 року між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Павленком В.М. укладено договір № 2/2021 про надання правової допомоги (далі Договір), згідно якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с. 46).

Згідно з п. 4.3 Договору за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт сплатив адвокату гонорар у фіксованій сумі 2000 грн, яка є незмінною в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу в суді першої інстанції, тобто гонорар є визначеним. Крім того, сторони домовилися про додатковий гонорар (премію) у сумі 500 грн у разі, якщо для клієнта прийнято позитивне рішення.

З квитанції з «Інтернет-банкінгу» Ощад 24/7 від 08.08.2021 та 09.08.2021 вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено за послуги адвоката Павленка В.М. грошові кошти в сумі 2000 грн та 500 грн (а.с. 76,77).

У матеріалах справи наявний ордер серії СВ №130752 від 31.07.2021, згідно якого інтереси ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції представляв адвокат Павленко В.М. (а.с.45).

Положеннями частини першої, пункту першого частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно із ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У пункті 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 викладені висновки про те, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

При цьому Велика Палата Верховного Суду, вказала, що відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн, передбаченому пунктом 4.2 додаткової угоди, суди не врахували, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат, тому дійшла висновку, що суди не навели доводів та доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача і вимоги позивача про стягнення "гонорару успіху" задовольнила пропорційно до розміру задавлених вимог.

Керуючись частиною 4 статті 263 ЦПК України колегія суддів враховує наведений правовий висновок.

Отже, "гонорар успіху" може включатись до витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу.

Звертаючись до суду із заявою про винесення додаткового судового рішення задля вирішення питання про судові витрати, представник ОСОБА_1 - адвокат Павленко В.М. вказав, що відповідно до пункту 1.1. Договору про надання правової допомоги від 31 липня 2021 року клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Так, ним складено і подано до суду відзив на скаргу ТОВ «Кубгаз-Борова», заяву від 10.08.2021 року про ухвалення додаткової ухвали, затрачений час на роздруківку, посвідчення копій документів.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції правильно виходив з того, що витрати на правову допомогу адвоката у сумі 2 500 грн передбачені пунктом 4.3 договору про надання правову допомоги № 2/2021 від 31 липня 2021 року (а.с. 47), зазначена сума обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі, тобто є складовою частиною гонорару адвоката та належить до судових витрат. Визначена судом сума витрат на адвокатські послуги не виходить за розумні межі визначення гонорару, з урахуванням гонорару успіху, є співмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим на їх виконання, обсягом наданих адвокатом послуг, значенням справи для сторони.

Положеннями частини першої статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді та досягнення обумовленого між сторонами успішного результату.

Доводи апеляційної скарги про те, що додатковий гонорар адвоката Павленка В.М. в сумі 500 грн не відноситься до судових витрат, тому що такий додатковий гонорар не є ціною договору у розумінні ст. 632, 903 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», не заслуговують на увагу, оскільки договір про надання правової допомоги від 31 липня 2021 року між адвокатом та клієнтом або окремі його положення недійсними не визнані. Сторони обумовили в договорі додатковий гонорар, а тому він є складовою частиною гонорару адвоката та належить до судових витрат.

До такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 25 листопада 2020 року у справі №754/3571/16-ц.

При цьому, обставини відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є предметом оцінки у кожному конкретному випадку, а сама лише незгода скаржника з наданою судом оцінкою відповідних доказів, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, а також оцінкою обставин критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їх розміру тощо, не свідчить про незаконність оскаржуваного судового рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що стороною позивача не подано до суду детального опису, розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, не приймаються апеляційним судом, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Проте, у вказаному договорі між адвокатом та клієнтом встановлений фіксований розмір гонорару, а тому детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен, оскільки гонорар в даному випадку не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача. До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.12.2020 року у справі №640/18402/19.

Щодо витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Павленко В.М. просить стягнути з ТОВ «Кубгаз-Борова» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції в сумі 1000 грн. відповідно до договору про надання правової допомоги №5/2021 від 28 вересня 2021 року.

За приписами підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції у резолютивній частині має містити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За змістом частини третьої статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду апеляційної інстанції надано договір про надання правової допомоги №5/2021 від 28 вересня 2021 року, ордер про надання правової допомоги в Чернігівському апеляційному суді від 28.09.2021 року та квитанцію АТ «Ощадбанк» №31 від 29 вересня 2021 року на суму 1 000 грн.

Відповідно до п. 4.3. вказаного Договору за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт сплатив адвокату гонорар у фіксованій сумі 1000 грн, яка є незмінною в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу в суді апеляційної інстанції, тобто є гонорар визначеним.

З огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов висновку про доведеність понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції в сумі 1 000 грн та їх співмірність складності справи та виконаним адвокатом обсягу роботам, часу, виплаченого гонорару.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кубгаз-Борова» залишити без задоволення.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 серпня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кубгаз-Борова» (, адреса місцезнаходження: 63801 Харківська область, Борівський район, смт. Борова, вул. Підлиманська, 25) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) 1000 (одну тисячу) грн 00 коп. у відшкодування витрат на правничу допомогу в апеляційному суді.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2021 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко