Справа № 137/1349/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" жовтня 2021 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судових засідань Голота О.В.

розглянувши у судовому засіданні в смт.Літин за правилами спрощеного позовного провадежння (з викликом сторін) цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

09.10.2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому зазначають, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 27.07.2011 року.

14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк».

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

Відповідно до умов кредитного договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав свої зобов`язання з надання кредиту, проте ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань не виконав, тому станом на 09.09.2020 року виникла заборгованість в сумі 105249,26 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 75711,43 грн., заборгованості за простроченими відсотками в сумі 29537,83 грн.

Відповідач зобов`язався здійснювати повернення кредиту зі сплатою процентів за користування кредитними коштами щомісячно, але він добровільно не розрахувався.

Тому змушені звернутися до суду з вказаним позовом та просять стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредиту в розмірі 105249,26 грн. і витрати по відшкодуванню судового збору в сумі 2102 гривень.

09.11.2020 р. до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 в якому вказує, що позовні вимоги визнає частково та вважає їх необгрунтованими з наступних підстав.

Позовна заява у кредитних спорах повинна відповідати вимогам передбаченим ст. 175 ЦПК України, зокрема містити обгрунтований розрахунок сум, що стягуються.

Наданий банком розрахунок заборгованості не є належним доказом, який би доводив обгрунтованість вимог позивача з наступних підстав.

Як вбачається із наданої позивачем виписки з банківського рахунку відповідач користувався банківською карткою з 27.07.2011 р., знімаючи кошти з рахунку та поповнюючи картку. Проте, у наданому банком розрахунку заборгованості за період з 06.05.2014 р. по 31.05.2015 р. у стовбчику 17 «Сума погашення за наданим кредитом» відображена інформація про те, що відповідач за цей період не погашав наданий кредит, хоча згідно наданої виписки таке погашення здійснювалось відповідачем.

Крім того, у наданому розрахунку заборгованості у стовбчиках взагалі відсутні підсумкові значення і такі підсумкові значення підраховані представником відповідача вручну і вважають, що наданий розрахунок є математично не вірним.

Крім того, позивачем в якості доказів укладення кредитного договору до суду надано копію заяви позичальника про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та правил надання банківських послуг в Приватбанку.

У заяві позичальника сторонами не було погоджено відсоткову ставку за кредитом, розміром пені, комісії та штрафних санкцій.

За таких обставин, вважає, що оскільки не надано доказів ознайомлення з Умовами та Правилами банку, Тарифами та витягом з Тарифів не містять підпису відповідача, розрахунок заборгованості є необгрунтованим належним чином умовами договору або нормами закону, є математично не вірним, фактично відповідачем повернуто банку отримані кошти, тому позовні вимоги банку не підлягають до задоволення.

18.11.2020 р. до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якому зазначають, що вважають за необхідне надати наступну відповідь.

Позивачем надана до суду копія анкета-заява від 27.07.2011 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе. Також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловив згоду про укладення договору та виявив бажання оформити на своє ім`я Кредитку «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що «Я згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді… Я зобов`язуюсь виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку»

Також до матеріалів позовної заяви долучено Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну проценту ставку у розмірі 27,6 % на рік, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо.

Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.

Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.

Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.

Із наданої суду виписки з карткового рахунку, чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»).

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції).

Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустими доказами по справі.

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контрозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначились.

Також звертають увагу на той факт, що в силу вимог ст. 81 ЦПК України, саме на відповідача покладено обов`язок доведення того факту, що він не був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, не отримував кредитний ліміт чи не підписував кредитний договір, за невиконання умов якого до нього пред`явлено позов.

Стосовно наданого відповідачем власного розрахунку заборгованості зауважують, що відповідач не має спеціальних знань та належної освіти в даній сфері для компетентного проведення розрахунку заборгованості за кредитом.

Таким чином, судом не може бути прийнято розрахунок відповідача як належний.

Враховуючи викладене, просять суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Рудич І.Р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав зазначених в позові. Суду пояснила, що 27.07.2011 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання кредиту і було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт. При оформленні кредиту відповідачем було підписано заяву на отримання кредиту 27.07.2011 р., тим самим він ознайомлюється з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами і складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. Користування наданими кредитним коштами підтверджується виписками по картковому рахунку, де прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже він отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливими без наявності картки та введення ІПН-коду, який відповідно до умов Договору відомий лише відповідачу. Крім того, з розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Тобто, відповідач ОСОБА_1 отримував кредитну картку з кредитним коштами, користувався нею, частково повертав борг.

Щодо зазначеного відповідачем у відзиві, що суду надано невірний розрахунок по картковому рахунку, зазначає, що він є належним та допустими доказом у справі, оскільки із нього чітко вбачається рух коштів на балансі, з моменту їх отримання, зокрема відповідач частково сплачував заборгованість за договором.

Щодо невірного розподілу коштів, на думку відповідача, зазначила, що усі баньківські операції по рахунку банком здійснювались відповідно до умов кредитного договору.

Крім того, відповідач ставлячи під сумнів виписку по вказаному рахунку, не мав спеціальних знань та належної освіти в даній сфері і не заявляв клопотань про призначення експертиз.

Також зазначила, що відповідач користувався послугою «Миттєва розстрочка» і під час чергового платежу було викорситано всю суму кредитного ліміту, списання коштів здійснено за рахунок овердрафту, що і спричинило перевищення тіла кредиту над розміром встановленого кредитного ліміту.

За таких підстав, просить повністю задовольнити позов і стягнути виниклу заборгованість.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. До суду поверталися конверт з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.ст.77,81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк» Кредитного договору № б/н від 27.07.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредитка «Універсальна» зі сплатою процентів за користування кредитом.

Даний Кредитний договір складається з Анкети-Заяви про приєднання до Умов (а.с.16) та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 17-40), тобто є договором приєднання. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті істотні умови договору, а саме: підстави, порядок нарахування, розмір та сплата відсотків за користування кредитними коштами. Такий висновок відповідає висновку Верховного Суду, що викладений в постанові від 02 грудня 2020 року по справі № 284/157/20-ц.

Як вбачається із Розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував зобов`язання відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 105249,26 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 75711,43 грн., заборгованості за простроченими відсотками в сумі 29537,83 грн. (а.с. 7-12).

Із виписок по особовому рахунку ОСОБА_1 станом на 11.09.2020 (а.с.50-64), станом на 05.04.2021 (а.с.145-174) зазначено рух коштів по рахунку: зняття готівки у банкоматах, поповнення мобільного, поповнення кредитного рахунку, здійснення щомісячних платежів по «Миттєвій розстрочці», платежі на адресу комунальних або інших підприємств, в тому числі аптеки, розрахунок по магазинах, АЗС та інш.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Саме такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17. Банк, звертаючись до суду з позовом, надав до кредитного договору Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua.

Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження факту отримання та користування відповідачем кредиту, а ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушив зобов`язання за даним договором.

Так, суд не бере до уваги посилання у відзиві відповідача ОСОБА_1 зазначені у відзиві на позов, а саме те, що з ним при укладенні кредитного договору не було погоджено відсоткову ставку за кредитом, розмір пені, комісії та штрафних санкцій, оскільки з долученого до справи Витягу з тарифів обслуговувння кредитних карт`Універсальна» вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 27,6% на рік, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Тобто сторонами при укладення кредитного договору було досягнуто усі істотні умови договору.

Крім того, суд зазначає, що виконання виконання відповідачем до певного часу своїх зобовязань свідчить про те, що він знав про умови кредитування тим самим визнавав свої зобовязання за договором.

Також суд, не бере до уваги посилання у відзиві відповідача ОСОБА_1 , що наданий банком розрахунок заборгованості не є належним доказом, який би доводив обгрунтованість вимог позивача, оскільки він є математично не вірним.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, відповідачем, не надано доказів того, що наданий розрахунок заборгованості не є належним доказом, і не заявляв клопотань про призначення експертиз на підтвердження його достовірності чи спростування зазначених розрахунків.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача та письмові заперечення відповідачем ОСОБА_1 , з огляду на встановлені на підставі наданих позивачем доказів обставини та враховуючи вищенаведені норми закону, суд приходить до висновку про навність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 105249, 26 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 75711,43 грн., заборгованості за простроченими відсотками в сумі 29537,83 грн. згідно укладеного договору №б/н від 27.07.2011 року.

Враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ними документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в сумі 2102,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 141,206, 209, 247, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області від 11.01.2011 року, жителя АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (рахунок № НОМЕР_3 , , МФО 305299, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість в розмірі 105249, 26 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 75711,43 грн., заборгованості за простроченими відсотками в сумі 29537,83 грн. згідно укладеного договору №б/н від 27.07.2011 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області від 11.01.2011року, жителя АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (рахунок № НОМЕР_3 , , МФО 305299, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) витрати по відшкодуванню судового збору в сумі 2102 гривень.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Вінницького апеляційного суду через Літинський районний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.