Провадження № 2-др/638/31/21
13.10.2021 Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
головуючої судді Штих Т.В.,
за участю секретарки Овчаренко К.В.,
Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 квітня 2021 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 : стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах кожному суму матеріальної шкоди у розмірі 98174,00 (дев`яносто вісім тисяч сто сімдесят чотири гривні), суму сплати судового збору у розмірі 981,75 ( дев`ятсот вісімдесят одна гривень 75 копійок), витрати за складання звіту у розмірі 4000 ( чотири тисячі гривень). В іншій частині позовних вимог відмовлено.

За заявою представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Шпаковського Дениса Ігоровича судом вирішується питання про ухвалення додаткового рішення, оскільки при винесенні судом рішення, про стягнення матеріальної, шкоди спричиненої залиттям квартири, не було вирішено питання про розподіл судових витрат позивачів на правничу допомогу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З метою ухвалення додаткового рішення та вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат розмірі 16 313,97 /шістнадцять тисяч триста тринадцять гривень/ 97 копійок, суд викликав сторони в судове засідання.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник Позивачів - адвокат Шпаковський Д.І. у судовому засіданні підтримав заяву в повному обсязі та просив її задовольнити.

Розглянувши питання про розподіл судових витрат між сторонами в межах справи № 638/13627/20, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Як зазначено у ч. 4-6 вказаної статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Також Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.п. 1,3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року по справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.09.2020 року між позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та адвокатом Шпаковським Денисом Ігоровичем укладено договір про надання правничої допомоги № Х3. Безпосередній зміст правничої допомоги Адвоката за цим Договором полягає в тому, що Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання під час строку дії цього Договору здійснити представництво (представити) Клієнта у Дзержинському районному суді м. Харкова у справі за позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди завданої залиттям квартири.

Відповідно до підпункту 5 пункту 6 Договору та додатку до Договору, Адвокат має право на отримання гонорару у зв`язку з виконанням доручення Клієнта у порядку, встановленому цим договором та додатком до Договору.

Відповідно до Додатку від 25.09.2020 р. до Договору № Х3 від 25.09.2020 р. про надання правничої допомоги Адвокат прийняв зобов`язання представляти Клієнта у Дзержинському районному суді м. Харкова у справі за позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди завданої залиттям квартири.

З наданого Акту від 15.04.2021 р. до договору № Х3 від 25.09.2020 року про надання правничої допомоги, вбачається детальний опис робіт та послуг, які були надані позивачам Адвокатом та пов`язані з юридичним супроводом справи № 638/13627/20 на загальну суму 16 313,97 грн. (шістнадцять тисяч триста тринадцять гривень 97 копійок, зокрема: вивчення та правовий аналіз наданих Клієнтом документів для підготовки позовної заяви; розроблення тактики захисту порушеного права Клієнта; підготовка та написання позовної заяви, складення фототаблиць та додатків до позову; подання позовної заяви до канцелярії суду; вивчення та правовий аналіз відзиву на позовну заяву; підготовка та відправлення адвокатських запитів до ГУ НП у Харківській області та Державного архіву Харківської області; підготовка і подання заяви та доданих до неї документів до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» про проведення комплексної електротехнічної та будівельно-технічної експертизи; участь у судових засіданнях 19.11.2020, 18.01.2021, 18.02.2021, 11.03.2021, 14.04.2021; складення і подання клопотань та заяв.

Окрім того, на підтвердження фактичного здійснення позивачами витрат на правову допомогу, представником позивачів - адвокатом Шпаковським Д.І. було надано копію квитанції про оплату правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 25 вересня 2020 року, згідно якою позивачі сплатили на користь адвоката Шпаковського Д.І. 10 000,00 грн. за послуги, надані останнім в рамках розгляду справи № 638/13627/20, відповідно до договору про надання правової допомоги № Х3 від 25.09.2020р.

Також представником позивачів - адвокатом Шпаковським Д.І. було надано докази підтвердження витрат на проведення комплексної електротехнічної та будівельно-технічної експертизи, які було сплачено на користь Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» за договором № 73 від 16 лютого 2021 року у розмірі 6 177,96 /шість тисяч сто сімдесят сім гривень/ 96 копійок.

Разом із тим було надано копії фіскальних чеків, які свідчать про оплату та відправлення поштової кореспонденції на загальну суму 136,01 /сто тридцять шість гривень/ 01 копійка.

Зазначені вище докази представником позивачів було надано суду впродовж п`яти днів з моменту винесення рішення у справі № 638/13627/20 з дотриманням умов положень статті 141 ЦПК України, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що всі види правничої допомоги адвоката Шпаковського Дениса Ігоровича були пов`язані зі справою № 638/13627/20.

Відповідно до приписів ст.133, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких також відносяться витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з проведенням експертизи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат та відшкодування витрат на правничу допомогу при ухваленні рішення про задоволення позовних вимог у справі № 638/13627/20, у справі необхідно ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 понесених судових витрат у загальній сумі 16 313,97 /шістнадцять тисяч триста тринадцять гривень/ 97 копійок, з яких 10 000,00 /десять тисяч гривень 00 копійок/ витрати на правову допомогу; 6 177,96 /шість тисяч сто сімдесят сім гривень/ 96 копійок витрати на проведення комплексної електротехнічної та будівельно-технічної експертизи; 136,01 /сто тридцять шість гривень/ 01 копійка оплата та відправлення поштової кореспонденції, які були сплачені позивачами та документально підтверджені, при цьому, представник позивачів у справі належним чином підтвердив витрати та їх розмір, на думку суду, є співмірним.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 247, 258, 263-265, 268, 270 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Шпаковського Дениса Ігоровича, про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат позивачів на правову допомогу по цивільній справі № 638/13627/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (зареєстрована: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (зареєстрований: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 10 000,00 /десять тисяч гривень 00 копійок/ витрати на правову допомогу; 6 177,96 /шість тисяч сто сімдесят сім гривень/ 96 копійок витрати на проведення комплексної електротехнічної та будівельно-технічної експертизи; 136,01 /сто тридцять шість гривень/ 01 копійка витрати на оплату та відправлення поштової кореспонденції, а всього стягнути загальну суму 16 313,97 /шістнадцять тисяч триста тринадцять гривень/ 97 копійок.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.В. ШТИХ.