ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7782/21 Справа № 175/2198/21 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову

по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНМАРК», ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання права власності та визнання недійсними договорів купівлі-продажу

за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ «ФК «ФІНМАРК», ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання права власності та визнання недійсними договорів купівлі-продажу. Разом з позовом до суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, в якій вона просила суд зупинити дію наказу Міністерства юстиції України від 20 травня 2021 року №1786/5 та накласти арешт на домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 та земельні ділянки площею 0,0600 га. та площею 0,0519 га. з кадастровими номерами 6:02:002:0052, 6:02:002:0051, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.2-17,20-23).

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2021 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 23 червня 2021 року, зупинено дію наказу Міністерства юстиції України від 20 травня 2021 року №1786/5. Накладено арешт на домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 та земельні ділянки площею 0,0600 га. та площею 0,0519 га. з кадастровими номерами :02:002:0052, :02:002:0051, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25-27).

Не погодившись із ухвалою суду, Міністерство юстиції України, звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просило скасувати ухвалу суду в частині забезпечення позову до Міністерства юстиції України (а.с.28-36).

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, учасники справи не скористались.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в частині, що оскаржується, в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом 1 інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» та ОСОБА_5 укладено договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором №1, посвідченим 25.11.2005 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Чернишовим С.О. за реєстровим номером №3946 та договір відступлення прав вимоги за договором застави №1 посвідченим 25.11.2005 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Чернишовим С.О. за реєстровим номером №3947, укладених між ОСОБА_4 та ВАТ «ВіЕйБі Банк». 16 грудня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко P.O. відповідно до договору іпотеки та у відповідності до вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку» було зареєстровано право власності на домоволодіння та земельні ділянки по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 . 30 березня 2020 року ОСОБА_5 продав домоволодіння та земельні ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 . Отже, ОСОБА_6 заперечує добросовісність набуття ОСОБА_1 права власності на спірне домоволодіння та земельні ділянки, проти чого заперечує ОСОБА_1 .

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд 1 інстанції виходив із того, що між сторонами дійсно виник спір з приводу вказаного нерухомого майна, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, суд, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає що найбільш доцільним буде забезпечення позовних вимог шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 20 травня 2021 року №1786/5 та накладення арешту на домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 та земельні ділянки площею 0,0600 га. та площею 0,0519 га. з кадастровими номерами 6:02:002:0052, 6:02:002:0051, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які є предметом спору.

Ухвала суду оскаржується лише в частині зупинення дії наказу, тому в іншій частині, апеляційним судом не ревізується.

Проте погодитися з ухвалою суду в частині що оскаржується, колегія суддів не може.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Заходи забезпечення позову мають відповідати вимогам співмірності, розумності та обґрунтованості.

Суд має перевірити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання рішення або невиконання рішення в разі невжиття таких заходів.

Водночас, в оскаржуваному рішенні немає посилань на очевидну протиправність рішень відповідача (наказів, приписів), дію яких зупинено в порядку забезпечення позову, і відповідні обставини судом не встановлені.

Викладене свідчить про непропорційність та неспівмірність застосованих судом заходів забезпечення позову, а отже й про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 03 жовтня 2018 року у справі № 826/5233/18, від 28 лютого 2019 року у справі № 826/2259/18, у яких Верховний Суд скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій про забезпечення позову у правовідносинах аналогічних тим, що виникли у справі, яка розглядається.

Крім того, наказ Міністерства юстиції України від 20 травня 2021 року №1786/5 Про задоволення скарги є актом індивідуальної дії. Суд звертає увагу, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу. Рішення суду за такими позовами не потребують виконання. Їх значення полягає у констатації факту правомірності оскаржуваного рішення і позбавлення його правових наслідків шляхом скасування. Тому у справі за таким позовом не може бути ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду. Отже і заходів забезпечення позову вони не потребують. Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 826/13306/18.

Забезпечивши позов у вищезазначений спосіб, суд першої інстанції безпідставно втрутився у діяльність органу державної влади, не навівши обґрунтованих мотивів спроможності такого заходу забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції в частині оскарження, постановивши нову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цій частині.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2021 року в частині зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 20 травні 2021 року № 1786/5 - скасувати та відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову в цій частині.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: