СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12163/21

пр. № 2/759/4961/21

05 жовтня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого- судді Петренко Н.О.

за участі секретаря судових засідань Сироти А.О.

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення конкретного порядку користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 р. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просили визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_2 , а саме виділити їм кімнату, жилою площею 17,9 кв.м з балконом, а відповідачу кімнату 12,1 кв.м; коридор, кухню, вбиральню та ванну кімнату залишити у спільному користуванні.

В обгрунтування позовних вимог посилалися на те, що 04.06.1999р. між ОСОБА_1 та відповідачем було укладено шлюб, питання про розірвання шлюбу на даний час розглядається Деснянським районним судом м.Києва. Від шлюбу у подружжя народилася донька ОСОБА_2 . За час шлюбу подружжям було набуто спільне майно, а саме квартира АДРЕСА_2 . У придбаній спільно квартирі сторони проживали сім`єю з часу її придбання, хоча ОСОБА_1 як співвласник не є там зареєстрованою. У зв`язку з тим, що позивач захворіла на онкологічне захворювання і вимушена була перебувати на лікуванні, відповідач подав позов на розірвання шлюбу, вселив до квартири іншу жінку і чинить перешкоди в проживанні, не допускає її та їх доньку, яка є зареєстрованою до квартири. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 09.06.2021р. відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання/а.с.16/.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 05.10.2021р. закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивачі у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. ОСОБА_1 зазанчила, що хворіє на онкологічне захворювання і їм з донькою необхідна більша кімната.

Відповідач заперечував проти позовних вимог та зазначив, що кімнату не уступить.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 04.06.1999 р. було зареєстровано шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_2 /а.с.8/.

Відповідно до Витягу ї Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації проживання ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.10/.

Вказана квартира була придбана ОСОБА_3 09.11.2001р., тобто під час шлюбу з ОСОБА_1 /а.с.14/.

Квартира оформлена на ім`я одного з подружжя, що не змінює її статусу спільної власності.

Як вбачається з технічного паспорта квартира АДРЕСА_2 складається із двох кімнат площею 12.1 кв.м, 17.9 кв.м з балконом, а також кухня площею 8,1 кв. м, ванної кімнати 3,0 кв. м, туалету площею 1,3 кв.м, передкопою 4,2 кв.м, коридору площею 5,7 кв.м, балкон площею 3,45 кв.м /а.с. 11-12/.

Відповідно до частини першої ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Вказана норма регулює порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. При встановленні порядку користування нерухомим майном кожному із співвласників передається в користування конкретна частина нерухомості, виходячи із його частки в праві спільної власності. Разом з тим, виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Встановлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них.

Статтею 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ N 7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Частиною 4 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Вирішуючи питання про визначення порядку користування житловим приміщенням, суд враховує, що позивач ОСОБА_1 має онкологічне захворювання, а тому вважає правильним виділити позивача у користування житлову кімнату площею 17,9 кв. м, а відповідачу кімнату площею 12,1 кв.м.

Коридор, кухню, вбиральню та ванну кімнату суд вважає за необхідне залишити в загальному користуванні.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною 1,2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що такий порядок користування житловим приміщенням є найбільш зручним для сторін, враховуючи розташування кімнат у спірній квартирі та порушень житлових прав будь-яких зі сторін суд не вбачає.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими заявлені у справі вимоги про визначення порядку користування житловим приміщенням, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 356, 358 ЦК України, ст. ст.150 ЖК України,, ст.ст. 12, 76, 81, 259, 263-265, 268, 351, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення конкретного порядку користування жилим приміщенням,- задовольнити.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_2 , наступним чином:

ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_2 виділити в окреме користування кімнату, жилою площею 17.9 кв.м. з балконом;

ОСОБА_3 виділити кімнату, жилою площею 12,1 кв.м.

Коридор, кухню, вбрильню та ванну кімнату залишити в спільному користуванні.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Петренко