У Х В А Л А

про залишення позову без руху

11.10.2021 Справа №607/17919/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбич В.Л., при вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОМІСТБУД ХОЛДИНГ» про спростування інформації та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОМІСТБУД ХОЛДИНГ» про спростування інформації та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: визнати, що рукавички б/п універсальні 7 кл помаранчеві не відносяться до засобів індивідуального захисту і не призначенні для роботи 7212 елекрогазозварника, встановити факт застосування обману ТОВ «ТЕХНОМІСТБУД ХОЛДИНГ»; спростувати, визнати протиправним поширення ТОВ «ТЕХНОМІСТБУД ХОЛДИНГ» інформації про віднесення рукавички б/п універсальні 7 кл помаранчеві до індивідуальних засобів захисту для роботи 7212 електрогазозварник; зобов`язати ТОВ «ТЕХНОМІСТБУД ХОЛДИНГ» відкликати документи, відомості обліку із недостовірною інформацією.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Однак подана позовна заява не відповідає вищевказаним вимогам, виходячи з наступного.

Пунктами 6, 7, 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити: 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

Позивачем ОСОБА_1 в порушення вищевказаних норм закону не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак, позивач, разом із позовною заявою подав клопотання про звільнення від сплати судового збору, у якому покликається на те, що використанню обов`язку на звернення до правосуддя, оплаті судового збору серед іншого також перешкоджають: неможливість належним чином відпрацьовувати 3 роки за договором №501Д-МО36 (в т.ч. за посвідченням свідоцтвом ТК 107/15); заклад освіти в односторонньому порядку відмовляється достроково від договору №501Д-МО36 про підготовку фахівця з вищою освітою; неможливість безперешкодно безоплатно отримувати освіту, навіть за укладеним договором №501Д-МО36 про державне замовлення (вимагання і примушування до неправомірної вигоди в т.ч. у вигляді витрат на додаткові послуги, що і так мають надаватись безоплатно, виробнича практика, стажування на городі у професорів, замість як на робочому місці у роботодавця); скрутна ситуація на ринку праці протягом тривалого часу, неможливість стабільно отримувати дохід та безперешкодно витрачати його; неможливість безперешкодно допомогою по безробіттю сплачувати зобов`язання в т.ч. комунальні послуги в т.ч. з причини нехтування його правом ст. 46 Конституції України - не менше прожиткового мінімуму; неможливість безоплатного проходу в будинок де зареєстровано місце проживання, вимагання абонплати за прохід, примушування до закупівель карток-чіпів тощо; роботодавець затримує його заробітну плату.

Позивач просить звільнити його від сплати судових витрат, судового збору (або зменшити розмір на 100 % або на інший розмір), в т.ч. оскільки: предметом позову є захист права споживача тощо, розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу.

Розглянувши клопотання про звільнення від сплати судового збору суд вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, стаття 136 ЦПК України, передбачає право суду, а не обов`язок відстрочити, розстрочити, зменшити розмір, або звільнити від оплати судових витрат, враховуючи майновий стан сторони.

У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Законодавче закріплення судових витрат має на меті: по-перше, відшкодування державі витрат, понесених на утримання судової системи і забезпечення її діяльності (саме у цьому проявляється компенсаційна функція інституту судових витрат), по-друге: покладає певні витрати на тих, хто звертається до суду за захистом, що покликано дисциплінувати фізичних та юридичних осіб від подання до суду необґрунтованих заяв та клопотань, забезпечуючи таким чином також процесуальну економію.

Практика ЄСПЛ стосовно сплати судового збору аналогічна: судовий збір не повинен обмежувати право заявників на доступ до правосуддя та має бути «розумним». Разом з тим, на думку ЄСПЛ, судовий збір є таким собі обмежувальним заходом, який попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Положеннями пункту 29 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах вбачається, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

На підтвердження скрутного матеріального становища позивачем до клопотання додано відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податку у яких відображено відомості про отриманий ним дохід за другий та третій квартал 2020 року.

Однак, вважаючи своє матеріальне становище скрутним та таким, яке не дозволяє сплатити судовий збір, позивач мав би на підтвердження вказаного подати довідку про доходи або інші документи за весь 2020 рік, тобто за попередній календарний рік у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», зокрема докази про доходи чи їх відсутність за перший та четвертий квартал 2020 року, чого зроблено не було.

Зауважую, що сам по собі факт того, що заявник не працює не може свідчити про важкий майновий стан заявника, який міг би бути підставою для звільнення від сплати судового збору.

Окрім того, важливе значення для висновку про майновий стан заявника, що міг бути підставою звільнення від сплати судового збору, є дані про його матеріально-побутові умови проживання, ведення ним підсобного господарства, наявність інших джерел доходу.

Крім того суд враховує відсутність доказів непрацездатності позивача чи наявності утриманців.

Таким чином, позивачу слід сплатити судовий збір та надати суду квитанцію про сплату судового збору в розмірі 908 грн.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк до десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, зокрема: зазначити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; надати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, сплатити судовий збір в розмірі 908,00 грн. та подати суду оригінал платіжних документів про сплату судового збору.

Судовий збір сплатити за наступними реквізитами рахунку:

Отримувач: УК у м. Тернополі/м. Тернопіль/22030101;

Код отримувача: (код за ЄДРПОУ): 37977726;

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

Рахунок отримувача: UA0019751;

Код класифікації доходів бюджету: 22030101;

Судовий збір, за позовом, прізвище ініціали, Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОМІСТБУД ХОЛДИНГ» про спростування інформації та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку невиконання вказаних вимог у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Л. Дзюбич