Номер провадження: 22-ц/813/7662/21
Номер справи місцевого суду: 947/2949/20
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду у складі:

Головуючого Гірняк Л.А.

суддів Цюра Т.В., Сегеда С.Н.

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

Представника позивача- ОСОБА_1

Представника відповідача- Бардук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Бардука Віктора Іордановича на рішення Київського районного суду міста Одеси від 24 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортова Ігоря Олександровича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Дачно-садове товариство «Маяк-2», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора та виселення із дачного будинку , -

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА

Короткий зміст позовних вимог

12 лютого 2020 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортова І.О., третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Дачно-садове товариство «Маяк-2», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Комунальне підприємство» Агенція державної реєстрації» про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на дачний будинок (з відкриттям розділу), індексний номер 43307417 від 02.10.2018 та виселення із дачного будинку АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 01 грудня 2002 року він був прийнятий у члени Садового товариства «Маяк-2» (правонаступником якого є Дачно-садове товариство «Маяк-2») та як член товариства набув право користування земельною ділянкою пл.249 кв.м по АДРЕСА_1 . Також він набув майнові права і на садовий будинок, який самовільно побудував колишній користувач земельної ділянки гр. ОСОБА_4 та передав йому безоплатно одночасно із земельною ділянкою, оскільки не оформив його у свою власність. Земельна ділянка та садовий будинок знаходилися у його володінні та користуванні на законних підставах більше 15 років, на які він набув майнові права, і як користувач земельної ділянки набув право прийняти будинок в експлуатацію.

У червні 2019 року він випадково дізнався, що право власності на будинок зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 43307417, прийнятого державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» (далі - КП «Агенція державної реєстрації») Махортовим І.О. 02.10.2018.

Зазначав, що оскаржуване рішення порушує його майнові права на будинок, є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки відповідачка ОСОБА_2 надала державному реєстратору документи, які не підтверджують її право як заявника, що має право на спірний будинок, а виготовлений на її замовлення 21.09.2018 ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» технічний паспорт на дачний будинок та довідка не можуть підтверджувати, що вона побудувала цей будинок до 05.08.1992, оскільки на цю дату їй було лише 8 років; надала державному реєстратору документи, які не передбачені законодавством в якості підстави виникненням у неї права власності на будинок, і не підтверджують набуття нею права власності, та стосуються інших осіб, а не ОСОБА_2 , а державний реєстратор прийняв рішення без належного встановлення відповідності заявлених ОСОБА_2 прав поданим нею документам, а саме: за заявою особи, яка не мала права звертатися із заявою про державну реєстрацію права власності, та на підставі документів, що відповідно до законодавства не підтверджують набуття нею як заявником права власності на цей будинок. Зокрема, норми законодавства, на які послався державний реєстратор у рішенні, не визначають перелік документів для здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а тому з рішення державного реєстратора Махортова І.О. неможливо встановити, з яких міркувань ОСОБА_2 була визначена державним реєстратором як належний заявник для проведення державної реєстрації права власності, чим він керувався, приймаючи надані відповідачкою ОСОБА_2 документи в якості підстави для реєстрації набуття нею права власності на дачний будинок. Рішення про прийняття ОСОБА_2 у члени товариства СТ «Маяк-2» не приймало.

Вимогу про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення з нього відповідачки обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 проживає у ньому як власник, але визнання судом рішення державного реєстратора незаконним та його скасування має наслідком припинення її права власності на спірний будинок, а він має право вимагати від неї усунення перешкод у володінні та користуванні спірним будинком шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала. Свої заперечення обґрунтувала тим, що ОСОБА_3 не був членом ДСТ «Маяк-2», а була її мати ОСОБА_5 , яка сплачувала внески, пайові внески, утримувала садовий будинок та споруді в належному технічному стані за власний рахунок, збудувала на земельній ділянці новий дачний будинок, який відповідає нормам ДБН. Одночасно з цим стверджувала, що саме вона особисто побудувала спірний дім.

Відповідач державного реєстратор Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортов І.О. до суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, був повідомлений належним чином.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача ДСТ «Маяк-2» надала до суду письмові пояснення, в яких зазначала, що з 1994 року користувачем земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 249 кв.м, яка входила до складу земель СТ «Маяк-2» та розташована на території СТ «Маяк-2» по АДРЕСА_2 , був член СТ «Маяк-2» Колотухін С.М.

02 серпня 2001 року ОСОБА_4 написав заяву про виключення його з СТ та передачу земельної ділянки у користування ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 02 серпня 2001 року написав заяву про прийняття його у члени СТ «Маяк-2», та одночасно подали свої заяви до правління СТ «Маяк-2» для прийняття рішення, оригінали яких зберігаються в архіві ДСТ «Маяк-2».

Не зважаючи на подану ним заяву, ОСОБА_4 розпочав будувати на цій земельній ділянці та самовільно побудував двоповерховий садовий будинок. У зв`язку із здійсненням ним цього будівництва правління відмовило ОСОБА_3 у прийнятті його у члени вступі до СТ «Маяк-2». Здійснення ОСОБА_4 будівництва садового будинку розглядалося правлінням СТ «Маяк-2» та підтверджується протоколом правління № 24 від 29.09.2002, оригінал якого зберігається в архіві ДСТ «Маяк-2».

Тільки після завершення ОСОБА_4 самовільного будівництва на засіданні правління СТ «Маяк-2», яке відбулося 01 грудня 2002 року, тобто більше ніж через рік, ОСОБА_6 був прийнятий у члени СТ «Маяк-2» та як член товариства набув право користування земельною ділянкою площею 249 кв.м по АДРЕСА_1 . Факт прийняття ОСОБА_6 у члени СТ «Маяк-2» зафіксований у протоколі правління № 25 від 01.12.2002, оригінал якого зберігається в архіві ДСТ «Маяк-2».

Також ОСОБА_4 передав ОСОБА_3 у володіння та користування і самовільно побудований ним садовий будинок, яким він користувався зі своєю дружиною ОСОБА_7 та сином ОСОБА_8 , і не подавав заяву до СТ «Маяк-2» про передачу земельної ділянки у користування ОСОБА_7 , а ОСОБА_7 заяву про вступ у члени СТ «Маяк-2» не подавала, а от же рішення про прийняття ОСОБА_9 до СТ «Маяк-2» правлінням та загальними зборами не приймалося.

09 грудня 2002 року ОСОБА_3 написав до правління СТ «Маяк-2» заяву, якою повідомив правління, що дозволяє здійснювати необхідні платежі та вносити членські внески від його імені дружині ОСОБА_7 .

20.10.2010 ОСОБА_3 звернувся із заявою до правління ДСТ «Маяк-2», в якому просив розглянути питання підробки зазначеного протоколу. Оригінал його заяви зберігається в архіві ДСТ «Маяк-2».

На засіданні правління він пояснив, що між ним та ОСОБА_7 погіршилися відносини через постійну потребу дружини до грошей та майнових благ, і тому вони розірвали шлюб. Під час однієї зі сварок ОСОБА_3 дізнався, що він не має прав на земельну ділянку та садовий будинок, тому що членом товариства є вона.

07.11.2010 відбулося засідання правління СТ «Маяк-2», яким була утворена комісія для перевірки факту підробки документів щодо членства ОСОБА_7 у СТ «Маяк-2», що підтверджується протоколом засідання правління № 104 від 07.11.2010, оригінал якого зберігається в архіві ДСТ «Маяк-2».

За наслідками цієї перевірки 15.01.2011 було складено довідку, оригінал якої зберігається в архіві ДСТ «Маяк-2», яка в якості додатку була долучена до протоколу засідання правління № 105 від 30.01.2011, оригінал якого зберігається в архіві ДСТ «Маяк-2». В цій довідці та протоколі зафіксовано встановлення факт підробки протоколу правління № 25 від 01.12.2002 та виправлення запису « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_10 », у зв`язку із чим прийнято рішення, що в протоколі № 25 від 01.12.2002 вказати «Прийняти в члени товариства СТ «Маяк-2» замість « ОСОБА_7 ОСОБА_3 ».

ДСТ «Маяк-2» стверджувало, що наявний у ОСОБА_2 витяг з рішення правління СТ «Маяк-2» за № 25 від 01.12.2002, в якому зазначено, що у члени товариства була прийнята ОСОБА_7 , не відповідає змісту оригіналу протоколу і його походження правлінню товариства не відомо.

Також ДСТ «Маяк-2» зазначило, що членом ДСТ «Маяк-2» і користувачем земельної ділянки є до цього часу ОСОБА_3 .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача КП «Агенція державної реєстрації» до суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, був повідомлений належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті.

В силу частини 2 ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2021 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасувано рішення державного реєстратора комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортова Ігоря Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43307417 від 02.10.2018, на підставі якого право власності зареєстровано за ОСОБА_2 на дачний будинок загальною пл.132,3 кв.м, житловою пл.48,1 кв.м, що розташований по АДРЕСА_1 .

У задоволенні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні нерухомістю шляхом виселення ОСОБА_2 відмовлено.

Судом встановлено, що саме ОСОБА_3 є членом ДСТ «Маяк-2» та набув право користування земельною ділянкою площею 249 кв.м по АДРЕСА_1 на підставі рішення правління Садового товариства «Маяк-2» від 01 грудня 2002 року, яке було оформлено протоколом № 25. Підставою для прийняття такого рішення була заява члена ДСТ «Маяк-2» ОСОБА_4 від 02 серпня 2001 року, в якій він просив правління ДСТ «Маяк-2» надати дозвіл передати цю земельну ділянку у користування ОСОБА_3 , та заява ОСОБА_3 від 02 серпня 2001 року, в якій він просив прийняти його у члени товариства.

Також суд встановив, що саме ОСОБА_3 як член ДСТ «Маяк-2» має право на прийняття в експлуатацію будинку, що розташований на земельній ділянці площею 249 кв.м по АДРЕСА_1 та знаходиться у його володінні та користуванні, шляхом отримання декларації про готовність об`єкта до експлуатації та є заявником щодо державної реєстрації прав за умови отримання такої декларації, спір на підставі пункту 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 1 розділу І, пункту 1 розділу ІІІ Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 158 від 03.07.2018, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.08.2018 за № 976/32428, ст.ст.2, 3, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, що діяла на час прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення, пункти 40, 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України № 1127 від 25.12.2015 в редакції, що діяла на час прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення, а його майнові права на будинок порушені та підлягають захисту шляхом визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, яким право власності зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_2 на підставі ст.ст.15 та 16 ЦК України.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_9 у члени ДСТ «Маяк-2» не приймалася, а протокол № 25 від 01 грудня 2002 року мав виправлення прізвища « ОСОБА_3 » та прізвище « ОСОБА_7 ». Цей факт судом мотивований тим, що 20 жовтня 2010 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до правління ДСТ «Маяк-2», в якому просив розглянути питання підробки зазначеного протоколу. 07 листопада 2010 року відбулося засідання правління СТ «Маяк-2», рішення якого було оформлено протоколом № 104, на якому було вирішено утворити комісію для перевірки факту підробки документів щодо членства ОСОБА_11 у СТ «Маяк-2». 15 січня 2011 року утворена комісія склала довідку, в якій зафіксувала встановленні факти підробки протоколу правління № 25 від 01.12.2002. 30 січня 2011 року відбулося засідання правління СТ «Маяк-2», рішення якого було оформлено протоколом № 105, на якому правління було ознайомлено з довідкою комісії, у зв`язку із чим прийнято рішення, щоб в протоколі № 25 від 01.12.2002 вказати «Прийняти в члени товариства СТ «Маяк-2» замість « ОСОБА_7 ОСОБА_3 ». Також суд послався на висновок експертного дослідження № 4-П від 13.07.2020, складеного судовим експертом сектору почеркознавчих досліджень, технічного дослідження документів та обліку відділу криміналістичних видів досліджень Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Молчановою В.П., яка провела технічне дослідження оригіналу протоколу правління СТ «Маяк-2» № 25 від 01.12.2002 та встановила виправлення рукописного запису « ОСОБА_12 » на наявний рукописний запис «Ольге Николаевне» із використанням корегуючої речовини білого кольору.

На підставі встановлених фактів суд визнав рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 43307417, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортовим І.О. 02.10.2018 незаконним та скасував його, зазначивши, що воно не відповідає вимогам ст.ст.2, 3, 10, 27 Закону № 1952-ІV, суперечить пунктам 18, 40, 41,42 Порядку № 1127, оскільки державний реєстратор у рішенні не навів правових підстав з посиланням на законодавство, що дають можливість встановити відповідність заявленого ОСОБА_2 для реєстрації права власності на будинок поданим нею на підтвердження цього права документам, за заявою особи, яка не має право звертатися із заявою про державну реєстрацію права власності, та на підставі документів, що відповідно до законодавства не підтверджують набуття нею як заявником права власності на цей будинок.

Також суд відмовив представнику відповідача у застосуванні строків позовної давності, виходячи з того, що право власності на спірний будинок у спосіб, передбачений законодавством, оформлений не був, державна реєстрація права власності цього будинку відбулася за заявою відповідачки ОСОБА_2 вперше, предметом позову є рішення державного реєстратора, прийняте 02.10.2018, позов про оскарження якого поданий 12.02.2020, тобто в межах трирічного строку, а тому підстави для застосування строку давності до спірних правовідносин відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати оскаржуване рішення в частині визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора та ухвалити нове рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимогах в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду, апелянт зазначає, що суд належним чином не з`ясував дійсні обставини справи, не дослідив та не оцінив надані відповідачкою ОСОБА_2 докази, зокрема, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв на увагу наданий ОСОБА_2 оригінал витягу з протоколу № 25 від 01.12.2002, в якому зазначено, що у члени СТ «Маяк-2» була прийнята ОСОБА_7 , яка отримала від ОСОБА_4 ділянку АДРЕСА_3 ; суд не дослідив оригінал документів, на які посилався позивач ОСОБА_3 у своїй позовній заяві, в тому числі і протокол № 105 від 30.01.2011; суд не прийняв на увагу надані ОСОБА_2 оригінали документів, які є доказом, що підтверджують членство ОСОБА_7 у СТ «Маяк-2», а саме: квитанцію до прибуткового касового ордеру № 6 від 25.12.2002 про прийняття від неї одноразового цільового вступного внеску до СТ «Маяк-2» у розмірі 1575 грн., квитанції про сплату комунальних та інших платежів; суд не прийняв на увагу докази, які підтверджують, що саме відповідач самостійно збудувала будинок на спірній ділянці; позивач ОСОБА_3 обрав неналежний спосіб захисту свого права.

В частині відмови позивачу у задоволенні позову про усунення перешкод у користуванні нерухомістю шляхом виселення ОСОБА_2 із будинку сторонами не оскаржувало ся, а тому судом в цій частині не переглядається.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення представників сторін, розглянула справу та прийшла до наступного.

Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлені судом.

Згідно ч.ч.1, 2, 4 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно з пунктом 1 ч.1 ст.2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення (далі Закон № 1952-ІV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.1 п.п.3 та 4 статті 3 Закону № 1952-ІV заявником щодо державної реєстрації прав може бути власник, інший правонабувач (орендар, суб`єкт іншого права, похідного від права власності, іпотекодержатель, спадкоємець (у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно із цим Законом, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Згідно ч.2 ст.18 Закону 1952-ІV Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно ст.27 Закону 1952-ІV державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі документів, визначених в ч.1 цієї статті, зокрема документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно пункту 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України № 1127 від 25.12.2015 в редакції, що діяла на час реєстрації, (далі Порядок № 1127) державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону № 1952-ІV та цим Порядком № 1127.

Згідно пункту 41 Порядку 1127 державна реєстрація прав на новозбудовані об`єкти нерухомого майна проводиться на підставі документу, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна; документу, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна.

Отже, за змістом цих норм законодавства державна реєстрація речового права можлива лише на підставі виникнення (набуття) такого права у заявника на підставах, передбачених законодавством, та підтвердження такого права документами, визначеними діючим законодавством .

В матеріалах цивільної справи наявна копія реєстраційної справи, з якої вбачається, що 28 вересня 2018 року ОСОБА_2 подала до Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), яка була зареєстрована за № 30376411 для реєстрації права власності на дачний будинок, що розташований: АДРЕСА_1 , а також наступні документи:

- довідку, серія та номер: 8, видана 02.08.2001, видавник с/т «Маяк-2», яка стосується членства у садовому товаристві колишнього користувача земельної ділянки ОСОБА_4 ;

- довідку, серія та номер: -, видана 15.09.2005, видавник с/т «Маяк-2», в якій зазначено, що ОСОБА_7 є членом садового товариства «Маяк-2», ділянка АДРЕСА_4 ;

- виписку, серія та номер: 25, видана 01.12.2002, видавник с/т «Маяк-2», в якій зазначено, що ОСОБА_7 є членом кооперативу, яка отримала від ОСОБА_4 ділянку АДРЕСА_4 ;

- довідку, серія та номер: -, видана 16.09.2018, видавник ДСТ «Маяк-2», в якій зазначено, що ОСОБА_7 проживає в ДСТ «Маяк-2» по АДРЕСА_4 ;

- довідку, серія та номер: - видавник с/т «Маяк-2», в якій зазначено, що ОСОБА_7 проживає в ДСТ «Маяк-2» по АДРЕСА_4 .

- довідку, серія та номер: 212715, видана 21.09.2018, видавник ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД», в якій зазначено, що будинок побудований до 05.08.1992, а тому не є самочинним;

- технічний паспорт, серія та номер: - , видана 21.09.2018, видавник ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД».

За таких обставин, звертаючись до державного реєстратора, відповідач ОСОБА_2 вважала, що надані нею документи підтверджують набуття саме нею права власності на дачний будинок АДРЕСА_4 , та є підставою для реєстрації цього права.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судова колегія зауважує, що главою 24 ЦК України визначені підстави набуття особою права власності. Жодна норма цієї глави не передбачає та не пов`язує факт проживання особи в об`єкті нерухомого майна з виникненням у такої особи права власності на нього.

Довідки про проживання третіх осіб ( ОСОБА_5 ) в дачному будинку, а також довідка про належність земельної ділянки колишньому члену товариства, які надала ОСОБА_2 державному реєстратору в якості документів для реєстрації права власності на дачний будинок, не передбачені переліком документів, визначених Законом 1952-ІV та Порядком № 1127 в якості підстави для державної реєстрації прав власності, а тому не є належними доказами виникнення та у неї цього права в розумінні ч.2 ст.78 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що єдиним документом, у якому зазначено прізвище ОСОБА_2 , є технічний паспорт.

Згідно з ч.ч.1 та 2 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно пункту 42 Порядку № 1127 технічний паспорт є одним із документів, на підставі якого можливе набуття права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р.

З виготовленого ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» технічного паспорту на дачний будинок та довідки вбачається, що дачний будинок не вважається самовільним, оскільки побудований до 5 серпня 1992 р.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на 5 серпня 1992 року ОСОБА_2 було лише 8 років, тобто очевидним є те, що вона не могла здійснювати будівництво відповідного будинку, а тому не може вважатися особою, яка побудувала спірний будинок та у зв`язку цим має право на набуття його у власність, і з таким висновком погоджується і судова колегія.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції не прийняв на увагу докази, які підтверджують, що саме відповідач ОСОБА_2 самостійно збудувала будинок на спірній ділянці, не можуть бути прийняті на увагу, оскільки судом не встановлена наявність таких доказів в матеріалах справи. Крім того, в апеляційній скарзі апелянт не зазначає, які саме докази вона має на увазі, а тому судова колегія позбавлена можливості надати їм оцінку.

Стосовно доводів апелянта, що суд першої інстанції не прийняв на увагу надані ОСОБА_2 оригінали документів, які є доказом, що підтверджують членство ОСОБА_7 у СТ «Маяк-2», а саме: квитанцію до прибуткового касового ордеру № 6 від 25.12.2002 про прийняття від неї одноразового цільового вступного внеску до СТ «Маяк-2» у розмірі 1575 грн., квитанції про сплату комунальних та інших платежів, судова колегія зазначає наступне.

Згідно з ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судова колегія зазначає, що погоджується з судом першої інстанції та не приймає ці документи в якості належних доказів, оскільки вони не стосуються безпосередньо відповідачки ОСОБА_2 , а містять відомості стосовно іншої особи, та не визначені законодавством в якості підстави для набуття особою права власності на спірний будинок, та не є документами, з яким законодавством пов`язується державна реєстрація цього права.

Позивач ОСОБА_3 як користувач земельної ділянки має право на прийняття в експлуатацію будинку, що на ній розташований, шляхом отримання декларації про готовність об`єкта до експлуатації та є заявником щодо державної реєстрації прав за умови отримання такої декларації на підставі пункту 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 1 розділу І, пункту 1 розділу ІІІ Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 158 від 03.07.2018, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.08.2018 за № 976/32428 (далі Порядок). Зазначені норми передбачають, що індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, збудовані у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року, підлягали прийняттю в експлуатацію безоплатно органом державного архітектурно-будівельного контролю протягом 10 робочих днів з дня подання відповідної заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені такі об`єкти, за результатами технічного обстеження цих об`єктів шляхом реєстрації поданої ними декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація) за формою, наведеною в додатку 3 цього Порядку.

Твердження апелянта, що саме ОСОБА_7 є членом ДСТ «Маяк-2» спростовуються протоколом правління СТ «Маяк-2» № 104 від 07 листопада 2010 року, на засіданні якого було вирішено утворити комісію для перевірки факту підробки документів щодо членства ОСОБА_7 у СТ «Маяк-2»; довідкою комісії від 15 січня 2011 року, в якій зафіксовано факт підробки протоколу правління № 25 від 01.12.2002; протоколом правління СТ «Маяк-2» № 105 від 30 січня 2011 року, на якому правління було ознайомлено з довідкою комісії, у зв`язку із чим прийнято рішення, щоб в протоколі № 25 від 01.12.2002 вказати «Прийняти в члени товариства СТ «Маяк-2» замість « ОСОБА_7 ОСОБА_3 ». Оригінали цих протоколів та довідки були дослідженні судовою колегією та судовою колегією встановлено, що копії цих протоколів, які надані позивачем ОСОБА_3 до позову, відповідають оригіналам.

Крім того, в матеріалах справи наявний висновок експертного дослідження № 4-П від 13.07.2020, складеного судовим експертом сектору почеркознавчих досліджень, технічного дослідження документів та обліку відділу криміналістичних видів досліджень Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Молчановою В.П., яка провела технічне дослідження оригіналу протоколу правління СТ «Маяк-2» № 25 від 01.12.2002 та встановила виправлення рукописного запису « ОСОБА_12 » на наявний рукописний запис « ОСОБА_13 » із використанням корегуючої речовини білого кольору.

Отже, майнові права ОСОБА_3 на будинок, що розташований на земельній ділянці площею 249 кв.м по АДРЕСА_4 , користувачем якої він є як член товариства, порушенні прийняттям рішення державним реєстратором про реєстрацію права власності на дачний будинок (з відкриттям розділу), індексний номер 43307417 від 02.10.2018 за відповідачкою ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до пункту 10 ч.2 ст.16 ЦК України одним зі способів захисту прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 26 ч.3 Закону 1952-ІV передбачено можливість скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення.

Отже, обраний позивачем ОСОБА_3 спосіб захисту свого права шляхом визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора відповідає зазначеній нормі законодавство

Суд не приймає на увагу посилання апелянта, що належним способом захисту права позивача може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію, оскільки цей суперечить ч.3 ст.26 Закону 1952-ІV, відповідно до якої відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Отже, суд першої інстанції в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, вірно визначився з характером правовідносин, що виникли між сторонами, та вірно застосував норми права до встановлених фактів.

За встановлених судом обставин та враховуючи наведене, в силу ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_14 - адвоката Бардука Віктора Іордановича залишити без задоволення .

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 лютого 21 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08.10.2021 року

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

С.М.Сегеда

Т.В.Цюра