КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №2-5080/11 головуючий у І інстанції: Новак Р.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Гаращенка Д.Р.

за участю секретаря: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 21 квітня 2021 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані» про заміну сторони у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані»(надалі ТОВ «Файненс Компані») звернулось з заявою, в якій просило замінити сторону правонаступником, а саме, позивача (стягувача) у справі - публічне акціонерного товариства «Омега Банк», який є правонаступником публічного акціонерного товариства «Сведбанк» на товариство з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані».

В обґрунтування заяви зазначено, що 07 березня 2019 року між ПАТ «Омега Банк» (далі «Банк») та ТОВ «Файненс Компані» (далі «Новий кредитор») було укладено договір №1 відступлення прав вимоги (далі «Договір відступлення»)

У відповідності до Договору відступлення, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників, Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до який перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатках №1 та №2 до цього Договору.

Вказував, що Кредитором за Кредитним договором № 781-Ф від 02 лютого 2007 року, укладеним між ЗАТ «ТАС-Інвестбанк», правонаступником якого було ПАТ «Сведбанк» (найменування було змінено на ПАТ «Омега Банк») та ОСОБА_2 , та договорами, які були укладенні на виконання вищезазначеного договору, а також правонаступником ПАТ «Омега Банк» у зазначених правовідносинах, є ТОВ «Файненс Компані».

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 21 квітня 2021 року заяву про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовано тим, що місцевий суд неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та допустився порушення норм процесуального права.

Посилається на те, що станом на момент укладення договору відступлення права вимоги рішення суду про стягнення заборгованості не набрало законної сили, а тому вважає, що договір є недійсним.

Вважає, що заміна кредитора поза межами виконавчого провадження не відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того, вказує про існування договорів відступлення прав вимоги за кредитним договором до ТОВ «ФК Локо», що вказує на неможливість відступлення такого права заявнику.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ТОВ «Файненс Компані» погоджується з висновком місцевого суду, підстав для відмови в задоволенні не вбачає, оскільки договір відступлення прав вимоги є чинним, заміна стягувача поза межами виконавчого провадження передбачена чинним законодавством.

Крім того, зауважує, що питання правонаступництва ТОВ «Файненс Компані» вже вирішувалось судом у справі, щодо стягнення заборгованості за тим самим кредитними договором, щодо якого виникли правовідносини, які перебувають на розгляді.

У судовому засіданні представники ОСОБА_1 та ТОВ «Файненс Компані» підтримали свої позиції. Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились, представник ОСОБА_2 звернувся із заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю участі у іншій справі в Бориспільському міськрайонному суді Київської області, однак доказів вказаного не надав, крім того не обґрунтував неможливості такої явки, враховуючи проміжок часу між засіданнями, який складає дві години.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Задовольняючи заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи об`єктивно вбачається перехід заявнику права вимоги до боржника за відповідним правочином.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Так як згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 15 Закону "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї з сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор ( правонаступник).

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України у справі №6-122цс13.

07 березня 2019 між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «Файненс Компані» було укладено договір №1 відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник Ольгою Ігорівною.

Місцевий суд вірно вказав, що кредитором за Кредитним договором № 781-Ф від 02лютого 2007року, укладеним між ЗАТ «ТАС-Інвестбанк», правонаступником якого було ПАТ «Сведбанк» (найменування було змінено на ПАТ «Омега Банк») та ОСОБА_2 , та договорами, які були укладенні на виконання вищезазначеного договору, а також правонаступником ПАТ «Омега Банк» у зазначених правовідносинах, є ТОВ «Файненс Компані».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, правомірно керувався наявністю чинного договору відступлення прав вимоги, дійсність якого на момент розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження не скасована.

Оскільки заміна стягувача правонаступником прямо передбачена положеннями ст. 442 ЦПК України, а відступлення права вимоги, у тому числі шляхом укладення договору факторингу, є різновидом правонаступництва. Так як тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбутися, зокрема, внаслідок укладення договору купівлі-продажу, дарування, факторингу.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадження, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь - якій стадії процесу.

Доводи апеляційної скарги, щодо неможливості укладення Банком договору відступлення прав вимоги з огляду на те, що рішення суду, щодо стягнення заборгованості набрало законної сили після його укладення не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Колегія суддів зауважує, що постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 24 липня 2019 року (справа №910/10364/16) підтвердженого нікчемність договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека кредит», а тому посилання апелянта на те, що право вимоги за кредитним договором перейшло в подальшому до ТОВ «ФК «Локо» є помилковим та відхиляється колегією суддів, оскільки правочини укладені внаслідок укладення нікчемного правочину не несуть жодних правових наслідків.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 21 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «12» жовтня 2021 року.

Головуючий

Судді: