Справа № 188/1412/20
Провадження № 2/188/70/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року смт. Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Лукіна Л.Г.

справа №188/1412/20

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК"

Відповідач: ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" подано до суду позов з вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними зобов`язаннями в розмірі 13181.84 грн.

В обґрунтування позову зазначено, ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 26.06.2013 року.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» , які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на г момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка гэо їх затвердження (Витяг із Умов та правил надання банківських послуг, з якими ознайомлено Відповідача, копія наказу банку щодо затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг на момент гідписання заяви додається до позовної заяви).

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ "ПРИВАТБАНК", що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг»,-«Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які згідно до заяви отримані Відповідачем для ознайомлення в письмовій формі.

Отже, підписавши заяву між сторонами,"у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом.

10.10.2008 року Відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці Відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений».

Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а Відповідачу надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, що додається).

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 13000.00грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банк та не скористався можливістю розірвати Договір у разі незгоди зі змінами.

Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором.

Але в процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви.

Таким чином, у порушення умов Договору, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно до п. 2.1.1.2.12. Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі:

86,4% - для картки "Універсальна";

84,0% - для картки "Універсальна голд".

Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати Мінімального платежу де останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати з рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, Відповідач станом на 09.09.2020 року має заборгованість -13181.84 грн.. з яких:

13181.84 грн. - заборгованість за тілом кредита;

в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита;

13181.84 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита;

0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;

0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625;

0,00 грн. - нарахована пеня;

0,00 грн. - нараховано комісії.

На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Позивач просить стягнути загальну суму заборгованості та судові витрати.

В судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав.

Ухвалою суду від 06.05.2021 року в зв`язку з поданням доказів, які належним чином не посвідчені суд визнав явку в судове засідання представника позивача обов`язковою. Сторона позивача отримала зазначену ухвалу суду і повістки електронною поштою, про що свідчать довідки, але в судове засідання представник позивача не з`явився, будь яких заяв чи клопотань до суду не надав.

Суд вважає можливим розгляд справи у відсутність сторони позивача на підставі належним чином посвідчених доказів наданих стороною позивача.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, поштовий конверт з судовою повісткою з повідомленням №865 повернувся до суду.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Відповідно до п.10 цієї норми якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд виносить рішення без участі сторін на підставі тих доказів, які надані позивачем і в межах заявлених вимог.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Матеріалами справи підтверджується, що між позивачем та відповідачем була підписана заява № б/н від 26.06.2013 року.

Судом встановлено 26.06.2013 року відповідачем, підписано анкету -заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

У анкеті-заяві позичальника від 26.06.2013 року домовленості сторін щодо строку дії кредитного договору відсутні, розмір бажаного кредитного ліміту не визначено, вид отриманої кредитної картки не зазначено, що позбавляє можливості встановити вид та умови наданих відповідачу банком послуг.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадкуАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до Анкети-заяви, суд робить висновок, що відповідач отримавши кредитний ліміт належним чином з умовами не ознайомлена.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до Анкети-заяви, базова процентна ставка за кредитом не зазначена .

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Вимоги відповідно до положень ст. 625 ЦК України позивачем не заявлені.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до виписки за договором № б/н станом на 11.09.2020 року кредитний ліміт картки № НОМЕР_1 станом на 15.03.2016 року збільшено до 1000 грн., кредитний ліміт картки № НОМЕР_2 станом на 19.09.2017 року встановлено в розмірі 1000 грн. Копія зазначеної виписки посвідчено належним чином 14.09.2020 року.

Судом встановлено, кредитний ліміт по карткам № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 становить 1000 грн.

Враховуючи встановлені судом обставини позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1000 грн.

У заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути заборгованість за тілом кредита у розмірі 13181.84 грн. але збільшення кредитного ліміта не підтверджується належним чином оформленою випискою, виписка за період з 02.04.2014 року по 11.06.2020 рік містить лише два записи щодо кредитного ліміту станом на 15.03.2016 року та на 19.09.2017 року .

На визначення розміру заборгованості позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилається на розрахунок заборгованості за договором №б/н від 26.06.2013 року, укладеного з відповідачкою, а також посилався на витяги з Тарифів і Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору, на спірне право позивача збільшувати тіло кредиту при відсутності добровільної сплати заборгованості.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), комісії та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Надані позивачем роздруківки розрахунку заборгованості за договором №б/н від 26.06.2013 року станом на 31.05.2015 року , розрахунку заборгованості за період з 01.06.2015 року по 09.09.2020 року , довідки про отримані відповідачем кредитні картки, довідки про зміну умов кредитування, зменшення та збільшення кредитного ліміту (а.с.5-12) належним чином, належною особою сторони позивача не посвідчені і не підписані, не підтверджені підписом сторони позивача із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до ч.2 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч.6 ст.95 ЦПК України, якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги, тому суд не бере до уваги надані позивачем роздруківки розрахунків заборгованості за договором №б/н від 26.06.2013 року станом на 31.05.2015 року , за період з 01.06.2015 року по 09.09.2020 року , довідку про отримані відповідачем кредитні картки, довідку про зміну умов кредитування, зменшення та збільшення кредитного ліміту (а.с.5-12)

Крім того, ці докази повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Тарифи і Умови та правила споживчого кредитування.

Вирішуючи питання про часткове задоволення позовних вимог суд керується практикою Верховного Суду аналіз судової практики у цивільних справах від 27.08.2019 Джерело:https://sud.ua/

У зв`язку з неоднаковими (протилежними) правовими позиціями ВСУ суди по-різному вирішували спори щодо стягнення кредитних коштів, отриманих на підставі підписаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Унаслідок цього одні суди з посиланням на практику ВСУ виходили з того, що такі Умови є складовою кредитного договору, і стягували не лише тіло кредиту, а й проценти за користування позиченими коштами та штрафні санкції. Інші ж суди (також з посиланням на інші правові позиції ВСУ) не вважали зазначені Умови складовою кредитного договору з відповідними правовими наслідками вирішення кредитного спору.

КЦС не погодився тим висновком ВСУ, що Умови кредитування є складовою кредитного договору, і ухвалою від 27 лютого 2019 року передав справу на розгляд ВП ВС, яка постановою від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19) погодилась з мотивами КЦС, відступивши від висновку ВСУ, викладеного у постанові № 6-144 цс 14 від 24 вересня 2014 року. Суд зазначив, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів та цей Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. А також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

За таких обставин надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, а тому їх не можна вважати складовою кредитного договору.

Аналогічна правова позиція щодо неможливості вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору уже була висловлена. Однак вона стосувалася Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Надана позивачем в якості доказу Анкета-заява (а.с.13) засвідчена належним чином, не підтверджуює суму тіла кредиту , виданих банком по кредитуванню послуг, розмір відсотків, вид кредитування та банківської картки, строку позовної давності.

Суд задовольняючи позов частково бере до уваги, що відповідно до позовної заяви, позивач розрізняє поняття прострочене тіло кредиту і прострочені відсотки, але в позові взагалі відсутні дані про нараховані з 26.06.2013 року відсотки, без належним чином фіксації збільшення кредитного ліміту, всі нарахування визначено як заборгованість за простроченим тілом кредиту, що порушує права відповідача відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» станом на час укладання Договору.

Встановлені судом обставини відповідають Правовому висновку Постанови КЦС ВС від 14.07.2021 у справі № 641/2207/18 (№ в ЄДРСР 98432915). Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається на учасників справи.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Позивачем у цій справі не доведено, що Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у зазначеному в документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем при розгляді справи.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Як зазначено у Правовому висновку зазначеної постанови і що відповідає встановленим судом обставинам, на тіло кредиту, збільшене за рахунок списання вказаних процентів, в свою чергу нараховувалися відсотки. Грошові кошти, які були сплачені відповідачем на погашення заборгованості неправомірно відносилися на погашення протиправно збільшених відсотків та тіла кредиту, збільшеного за рахунок списання цих відсотків. Отже, розмір заборгованості, заявлений позивачем, визначений усупереч вимог закону та умов договору. Наявність непогашеної заборгованості не доведена позивачем.

Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом розміру заборгованості, а тому позовні вимоги про стягнення грошових сум згідно з умовами такого договору не можуть бути задоволені.

Враховуючи зазначене, в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову на суму 13181.84 грн. сплачено судовий збір в розмірі 2102.00 грн., враховуючи розмір задоволених позовних вимог суд приходить до висновку про стягнення з відповідача суми судового збіру в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст., ст..ст.133,141, 207, 459, 509, 526, 530,610,612, 634, 638, 1054 ЦК України, ст.ст. 4,76,89, 141, 258, 264-265, 280-282, 351 , 352, 354 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 , суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1000 грн. на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК".

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" судовий збір в розмірі 840.80 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О. М. Курочкіна