Справа № 724/1221/21
Провадження № 2/724/413/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

при секретарі: Філіпчук Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у м. Хотин Чернівецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розподіл спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

14.06.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької облатсі з позовом до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя.

В обґрунтуванні своєї позовної заяви вказує наступне, 08 серпня 1999 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб у Відділі реєстрації актів громадського стану Хотинського районного управління юстиції в Чернівецькій області, про що було зроблено актовий запис № 37. У період шлюбу ними за спільні кошти подружжя було придбано наступне нерухоме майно: будинок в АДРЕСА_1 житловою площею 34,50 кв.м., загальною площею 48,80 кв.м.

Позивач зазначає, що будинок був оформлений на ім`я чоловіка - ОСОБА_2 , про що було укладено договір купівлі - продажу від 19 вересня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

17 червня 2020 року рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області по справі № 724/379/20 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Позивач вказує, що оскільки, майно було придбане нею та відповідачем в період шлюбу, воно належить, подружжю на праві спільної сумісної власності, а тому має намір поділити вище вказане майно, шляхом визначенням за позивачем 1/2 частки будинку в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності.

Сторони не досягли згоди про порядок поділу між ними вище вказаного спільного нажитого майна.

Враховуючи вище викладене просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 липня 2021 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала свою позовну заяву в повному обсязі та визнала, що земельна ділянка належить Хотинській міській раді, а також погодилася з тим, що вони разом з відповідачем протягом тривалого часу поступово добудовували будинок і на даний час будинок збільшився у площі у два рази.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви та визнав, що земельна ділянка належить Хотинській міській раді, а також визнав, що він разом з позивачем протягом тривалого часу поступово добудовували будинок самовільно без дозволу на будівництво.

Представник третьої особи Гіждівський В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, заяв, доповнень та клопотань немає, надав суду фото таблицю з якої вбачається, що земельна ділянка не приватизована, та знаходиться у власності міської ради.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку від 19 вересня 2006 року серія ВЕВ №596099, який був укладений між продавцем - ОСОБА_3 та покупцем - ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_2 придбав житловий будинок загальною площею 48,80 кв.м. та житловою площею 34,50 кв.м. з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та який був зареєстрований 19 вересня 2006 року приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Масловською І.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 2815.

Згідно до копії витягу з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданий Хотинським комунальним районним бюро технічної інвентаризації, власником будинку який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.2006 року серія ВЕВ №596099.

Як вбачається з копії зведеного акту вартості будівель і споруд житловий будинок який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вартість якого станом на 08.09.2006 року становить (відновна) 22 337 грн. та (дійсна) 17 770 грн. та вбиральня вартість якої станом на 08.09.2006 становить (відновна) 658 грн. та (дійсна) 263 грн. разом (відновна) 22 995 грн. та (дійсна) 18 033 грн.

Крім того 17 червня 2020 року рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 який був зареєстрований 08 серпня 1999 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції в Чернівецькій області за актовим записом № 37 було розірвано.

Відповідно до рішення Хотинської міської ради VII скликання 35-а сесія від 25 листопада 2014 року № 465/35/14 відповідно до якого вирішено перейменувати частину АДРЕСА_2 .

Ухвалою 20 вересня 2021 року у справі № 724/1221/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розподіл спільного майна подружжя було ухвалено залучити у справу в якості третьої особи Хотинську міську раду Дністровського району Чернівецької області.

Згідно до фото таблиці наданої представником міської ради земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не є приватизованою та належить Хотинській міській раді, з чим сторони в судовому засіданні погодилися.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статі 71 СК України).

У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).

Згідно з частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 41 Конституції України, статей 317, 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать Закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Отже, як встановлено судом в судовому засіданні сторони визнали, що після придбання будинку та під час шлюбу самочинно добудовували будинок, доказів щодо того, що добудовані будівлі не є самочинними суду не надано.

Відповідно до ч1.стаття 81. ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у пункті 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва), право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Вони мають право на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Відповідно до частини другої статті 331 Цивільного кодексу України ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Крім того сторони в судовому засіданні погодилися з тим, що земельна ділянка на якій розташований житловий будинок є не приватизована та, що вбачається з фото таблиці і вона знаходиться у власності Хотинської міської ради.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичної точки зору, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачу в позові слід відмовити.

Крім цього, на підставі п.2 ч.2. ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтею 41 Конституції України, ст. ст. 3, 10, 11, 16, 316, 317, 319, 321, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 65, 71,72 СК України, ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 206, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.10.2021 року.

Суддя: О.Г.Єфтеньєв