Справа № 333/3239/21
Провадження 2/333/2588/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06.10.2021 року м. Запоріжжя
18.05.2021 року позивач звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод у користуванні правом власності на квартиру, про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позовна заява обґрунтована наступним. Позивачу на права власності належить квартира АДРЕСА_2 . В належній їй квартирі зареєстрована відповідач - ОСОБА_2 , її донька. Після розірвання відносин з чоловіком, ОСОБА_2 разом з дитиною, переїхала жити до позивача за вищезазначеною адресою, однак потім залишила квартиру та з 01.09.2018 року фактично не мешкає за зазначеною адресою. Фактичне місцезнаходження відповідача позивачу невідоме. Позивач зазначає, що реєстрації відповідача в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 призводить до додаткових витрат на сплату комунальних послуг, неможливість оформлення субсидії на сплату комунальних послуг, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні позовної заяви з підстав викладених у ній.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з?явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, заяв до суду не надавала, свої правом на надання відзиву на позову заяву не скористалась, причини неявки відповідача суду невідомі.
Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, причини неявки представника третьої особи суду невідомі.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Свідоцтвом про права власності на житло № НОМЕР_2 від 22.11.2006 року посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .. Свідоцтво видано згідно з розпорядженням голови райдміністрації від 22.11.2006 року.
Квартира за адресою: АДРЕСА_3 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13119039 від 03.01.2007 року.
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , але у вказаній квартирі не проживає та не сплачує за комунальні послуги. Зазначений факт підтверджено актом про непроживання від 07.05.2021 року, підписаного двома членами комісії та головою правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Європейська 28а» Михайловим В.В..
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_3 без поважних причин з 2018 року.
Відповідно до ст.. 13 Конституції Україна, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності.
Згідно зі ст.. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ст.. 319 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ст.. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності зі ст. 71 ЖК України відсутність особи в житловому приміщенні без поважних причин понад шість місяців є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Таким чином, у суду є всі підстави визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки остання не мешкає по зазначеному адресу понад року, місцезнаходження останньої невідомо.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житлом.
Аналізуючи перелічені норми цивільного права, взявши до уваги надані стороною позивача докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст.141ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 316, 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст.. 72 ЖК України, ст.ст. 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права власності квартирою АДРЕСА_4 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення складено 06.10.2021 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя: А.Г. Ярошенко