ПОСТАНОВА

іменем України

06 жовтня 2021 року м. Кропивницький

справа № 405/8333/19

провадження № 22-ц/4809/1153/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Єгорової С.М.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - Кропивницька міська державна нотаріальна контора №1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2021 року у складі судді Шевченко І.М.,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Кропивницька міська державна нотаріальна контора №1, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що вона у 2009 році познайомилася з ОСОБА_4 , який розповів, що він є інвалідом війни, був одруженим, у нього є рідна дочка та онука. З дружиною вони збудували будинок, але після смерті дружини у нього не склались відносини з дочкою, вона його вигнала з будинку і він живе просто неба. Вона запропонувала йому свою допомогу, побачивши в ньому добру людину, з якою зможе створити спільне сімейне життя. ОСОБА_4 їй повідомив, що не може повернутись у власне помешкання, а саме у ѕ будинку по АДРЕСА_1 , бо його дочка вчиняє з ним сварки та бійки, не допускає до помешкання. Вона запропонувала йому своє приватне помешкання будинок по АДРЕСА_2 . З 2009 року вони стали проживати разом однією сім`єю. Тривала медична реабілітація, лікування в стаціонарах, турбота і домашній затишок поліпшили моральний та фізичний стан ОСОБА_4 . Вона доглядала за чоловіком, готувала йому їжу, прала, турбувалась, щоб він виглядав охайно, а він став для неї турботливим чоловіком, порадником для сина і онуків, набув нову родину, спілкувався з її дорослим сином. Вони спільно вели господарство, кошти він віддавав їй. Належний йому автомобіль «Таврія» привласнила його дочка і лише спільними зусиллями громади і поліції ОСОБА_4 забрав автомобіль на територію садиби будинку по АДРЕСА_2 . За спільні кошти вони відремонтували автомобіль, використовували за власними потребами. На його пропозицію узаконити відношення не погоджувалась, оскільки першочергово займалась його здоров`ям, намагалась налагодити відносини між ним та дочкою. Чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у лікувальному закладі внаслідок запалення легень. Після смерті ОСОБА_4 ні дочка, ні онука не поцікавились похованням, не запропонували своєї допомоги і саме з будинку по АДРЕСА_2 здійснювалось його поховання. Організацію поховання вона взяла на себе і допомагали її діти. У фактичних шлюбних відносинах вони прожили по АДРЕСА_2 з 2009 року і до травня 2018 року, тобто між ними склалися тривалі, усталені відносини. притаманні їм, як подружжю. 30 листопада 2018 року №3015/02-31 державним нотаріусом Кропивницької державної нотаріальної контори №1 їй було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку з неможливістю встановити родинні відносини. Встановлення факту спільного проживання для особи може надати право на спадкування за законом у четверту чергу відповідно до ст.1264 ЦК України. Посилаючись на зазначені обставини просила суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 2009 року по травень 2018 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення її позову у повному обсязі.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 направили до апеляційного суду відзиви на апеляційну скаргу, в яких просять рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Вважають, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

У судовому засіданні відповідачі та їх представники просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач та третя особа у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, своїх представників не направили. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Кропивницька міська державна нотаріальна контора №1 направила заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи (т.2 а.с.76). Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності позивача та представника третьої особи на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

З пояснень позивача убачається, що з 2009 року по день смерті ОСОБА_4 вони мешкали у належному ОСОБА_1 будинку за адресою: АДРЕСА_2 , за життя ОСОБА_4 вів з нею спільне господарство, вона доглядала його, займалася проблемою його лікування та поховала за власні кошти.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є спадкоємцем померлого як дружина, оскільки проживала із спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу на час відкриття спадщини не менш як п`ять років, але одержати свідоцтво про право на спадщину не може у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів на постійне проживання її, як спадкоємця, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовим доказами, висновками експертів, показаннями свідків - показаннями свідків

За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення, докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності), заяви, анкети, квитанції, заповіти, листи ділового та особистого характеру, з яких убачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 грудня 2020 року у справі №295/14208/18-ц, від 20 січня 2021 року у справі №178/90/18-ц, від 22 червня 2021 року у справі №554/1251/20.

Проте, достатніх доказів на встановлення такого факту позивачем суду не надано. Показання свідків, допитаних у судовому засіданні суду першої інстанції ,є суперечливими та не доводять проживання позивача і ОСОБА_4 однією сім`єю.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1 та 2 ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За змістом ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Виходячи із положень ч.3 ст.1268 ЦК України проживання повинно бути постійним, тобто носити тривалий характер.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 2 та 21 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю позивача з померлим без шлюбу необхідні докази: ведення ними спільного господарства, ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин, однак позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту проживання однією сім`єю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерело своєї обізнаності щодо певної обставини.

Суд першої інстанції правильно зазначив у своєму рішенні про те, що свідки надали пояснення з відомих їм обставин і не підтверджують факт спільного проживання позивача з померлим однією сім`єю та наявність обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Апеляційний суд також критично оцінює надані позивачем копії письмових доказів та вважає, що вони не є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах.

Жодних інших належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували доводи позивача щодо існування між ним та відповідачем відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та побуту, та придбання спірного житлового будинку за їх спільні сумісні кошти або спільною працею у матеріалах справи відсутні.

Крім того, частина друга статті 315 ЦПК передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші (ніж ті, що зазначені у частині першій) факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тобто процесуальний закон передбачає можливість встановлення певного факту з метою виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав особи.

Разом з тим, звернувшись до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу позивач не просить у будь-який спосіб відновити порушене право, у тому числі на спадкування після померлого ОСОБА_4 .Між тим чинне законодавство передбачає можливість встановлення тих фактів, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають обставинам справи.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків рішення в оскаржуваній частині, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, які вказані у позовній заяві позивача, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Дуковський

C.М. Єгорова