печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2021 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Вовк С. В.,

при секретарі судового засідання - Брачун О. О.,

розглянувши у підготовчому засіданні у залі суду у м. Києві заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказана справа.

Представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 , що належить йому та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а саме: земельні ділянки з кадастровими номерами :02:005:0023; :02:005:0024; житловий будинок з господарськими та побутовими надвірними спорудами і будівлями, загальною площею 448,4 кв.м., житловою площею 69,5 кв.м.; накладення арешту на майно ОСОБА_3 , що належить їй, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль Хюндай Санта Фе, д.н.з. НОМЕР_1 .

Заява обґрунтовувалась тим, що на момент отримання у борг грошових коштів від позивача за розпискою 29.11.2012 року, ОСОБА_2 був одружений на ОСОБА_3 , тому отриманні ним грошові кошти є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 . сума позову складає - 12 475 402, 52 грн. Позивачу відомо що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за час шлюбу у період з 2012 року по 2017 рік спільно придбали: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль Хюндай Санта Фе, д.н.з. НОМЕР_1 .

На переконання позивача, вказане майно придбане за рахунок коштів, позичених у нього та оформлено на ОСОБА_3 , і є спільною сумісною власністю подружжя. На даний час Васильківським міськрайонним судом Київської області розглядається цивільна справа № 362/3885/20 провадження № 2/362/2123/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Виникла необхідність у застосуванні забезпечення позову, а саме: арешту майна ОСОБА_2 та арешту майна ОСОБА_3 так як невжиття такого заходу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки майно відповідачів може бути відчужене на користь третіх осіб. Крім того на даний час позивач вимушений витрачати додаткові кошти для того щоб захистити свої права, які необхідно відшкодувати у разі задоволення позову.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Предметом позову є стягнення суми заборгованості у розмірі 11 840 000, 00 грн та суми штрафних санкцій в розмірі 635 402, 52 грн.

У частині четвертій статті 65 СК України встановлено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Аналогічна правова позиція викладена Верховний Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-539цс16.

Виходячи із системного аналізу наведених норм права, в контексті обставин цієї справи, для визначення солідарного характеру обов`язків відповідачів щодо повернення заборгованості за договором позики з`ясуванню підлягає питання, чи укладено такий договір чоловіком в інтересах сім`ї.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суду не доведено, що між сторонами дійсно виник спір, адже у розписках, датованих 2012 та 2017 роками, відсутні твердження про те, що позика отримана в інтересах сім`ї, відсутні відповідні підтвердження зі сторони дружини про те, що її чоловік отримує у позику від позивача гроші в інтересах сім`ї, та її згода на це. Крім того, уточнюючи коло відповідачів, позивач не уточнив позовні вимоги щодо кожного з них, залишивши поза увагою питання - в якому порядку мають бути стягнути грошові кошти, солідарно чи по одній другій з кожного відповідача. Такий формальний підхід, а також факт визнання ОСОБА_2 у відзиві на позов вимог в частині стягнення суми заборгованості ставить під сумнів існування дійсного спору та може свідчити про його штучний характер.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, суд приходить до висновку про необґрунтованість поданої заяви, а відтак заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Суддя С. В. Вовк