УХВАЛА

Справа № 495/7299/21

Номер провадження 4-с/495/31/2021

13 жовтня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - одноособово судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі - Бучка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Білгород-Дністровського відділу Державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на дії та бездіяльність Білгород-Дністровського відділу Державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.01.2014 року по цивільній справі №495/9487/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики було стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 суму боргу за договором позики від 12.06.2013 року у розмірі 40000,00 грн.(сорок тисяч гривень), а також 1% від загальної суми боргу за кожен день прострочки, у розмірі 54800,00 грн.(пятдесят чотири тисячі вісімсот гривень), всього стягнути 94800,00 грн.(дев`яносто чотири тисячі вісімсот гривень).

12.03.2014 року було відкрито виконавче провадження ВП №42435880 та Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.06.2021 року було скасовано заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.01.2014 року по цивільній справі №495/9487/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг у розмірі 68400,00 грн., з яких 40000,00 грн. борг, 28400,00 грн. пеня.

Проте, звернувшись до Білгород-Дністровського відділу Державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з заявою про скасування арешту, накладеного державним виконавцем на все його майно, ОСОБА_1 отримав відмову через те, що у Відділу відсутні підстави, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для зняття арешту, тому скаржник звертається до суду за захистом своїх законних прав та інтересів

В судове ОСОБА_1 не з`явився, проте його представник за дорученням Квітковський І.О., який діє в його інтересах, надав на адресу суду заяву, згідно якої просив свою скаргу задовольнити, здійснити її розгляд за його відсутності.

В судове засідання представник Білгород-Дністровського відділу Державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши матеріали скарги, докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовіносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.01.2014 року по цивільній справі №495/9487/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики було стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 суму боргу за договором позики від 12.06.2013 року у розмірі 40000,00 грн.(сорок тисяч гривень), а також 1% від загальної суми боргу за кожен день прострочки, у розмірі 54800,00 грн.(пятдесят чотири тисячі вісімсот гривень), всього стягнути 94800,00 грн.(дев`яносто чотири тисячі вісімсот гривень).

12.03.2014 року було відкрито виконавче провадження ВП №42435880 та Постаною про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.06.2021 року було скасовано заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.01.2014 року по цивільній справі №495/9487/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг у розмірі 68400,00 грн., з яких 40000,00 грн. борг, 28400,00 грн. пеня.

З повідомлення Білгород-Дністровського відділу Державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №65005/31-16 від 26.08.2021 року вбачається, що за результатами виконаного пошуку у автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження за №42435880 з виконання виконавчого листа №495/9487/13-ц, виданого 27.02.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 94 800,00 грн..

12.03.2014 року державним виконавцем Відділу винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 42435880.

12.03.2014 року винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 42435880, якою накладений арешт на все майно боржника.

29.09.2014 року винесена постанова про арешт коштів боржника.

26.11.2014 року державним виконавцем Відділу винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-ХІV (в редакції, що діяла на час винесення відповідної постанови).

28.01.2015 року стягувач ОСОБА_2 повторно надіслав на виконання виконавчий лист №495/9487/13-ц, виданого 27.02.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг у сумі 94800,00 грн.

29.01.2015 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 46262857.

23.03.2016 року державним виконавцем Відділу винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-ХІV (в редакції, що діяла на час винесення

відповідної постанови).

Станом на теперішній час у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень від

02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 у Відділу відсутні підстави для скасування накладеного державним виконавцем арешту.

Окрім того, станом на 26.08.2021 року виконавчий лист №495/9487/13-ц, виданий 27.02.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, на примусовому виконанні у Відділі не перебуває, матеріали виконавчих проваджень №№ 42435880,

46262857 знищені у зв`язку із закінченням строків їх зберігання.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року у справі про охоронюваний законом інтерес вказується, що поняття охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, спільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозахисну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства.

Із змісту ч. 2 ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції на всі правовідносини, що виникають у державі, випливає, що кожен із суб`єктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутися до суду за його вирішенням. Суб`єктами таких правовідносин можуть бути громадяни, іноземці, особи без громадянства, юридичні особи та інші суб`єкти цих правовідносин.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з чч.35 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» в разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 56 Закону №606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Правове регулювання вказаних положень на сьогодні здійснюється положеннями статей 56, 59 та 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, враховуючи, що станом на теперішній час виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на все належне ОСОБА_1 майно не перебуває на виконанні у Білгород-Дністровському відділі Державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), підстави для накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_1 відсутні, а тому вимоги скарги в частині скасування арешту, накладеного на все майно, що належить йому та заборони здійснення відчуження будь-якого майна, яке йому належить підлягає задоволенню.

Щодо вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та бездіяльності Білгород-Дністровського відділу Державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), суд приходить до наступного.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем. Так, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Згідно ч.1 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, враховуючи, що у державного виконавця відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» буди відсутні обов`язки щодо зняття арешту з майна скаржника самостійно, суд приходить до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання неправомірними дій та бездіяльності державного виконавця Білгород-Дністровського відділу Державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищезазначене, скарга ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Білгород-Дністровського відділу Державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Білгород-Дністровського відділу Державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - задовольнити частково.

Скасувати арешт та заборону на відчуження майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , накладеного Постановою державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Дьяченко Н.І. від 12.03.2014 року по виконавчому провадженню №42435880.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 13.10.2021 року.

Суддя