Справа № 194/328/21
Номер провадження № 2/194/174/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Корягіна В.О.,

з участю секретаря судового засідання Ніколайчук О.В.,

єдиний унікальний номер справи 194/328/21, номер провадження №2/194/174/21,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Флексіс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

1.1 Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 25825 виданий 05 серпня 2020 року про стягнення заборгованості в сумі 84336,38 грн. з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк», стягнути з АТ «Альфа Банк» на його користь сплачений ним судовий збір у розмірі 908,00 грн. та 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

1.2 В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05 серпня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 25825 про стягнення з нього на користь АТ «Альфа-Банк» грошових коштів у сумі 84 336,38 грн. На підставі даного виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. відкрито виконавче провадження №62986972 від 24 вересня 2020 року про стягнення з нього на користь АТ «Альфа-Банк» вищезазначеної заборгованості. Про факт існування заборгованості у розмірі 84 336,38 грн. та про те, що відносно нього відкрито виконавче провадження №62986972 від 24 вересня 2020 року про стягнення на користь АТ «Альфа-Банк» вище зазначеної заборгованості йому стало відомо, коли за місцем його роботи надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату. До цього він був впевнений, що не перед ким боргів не має, ні яких непогашених кредитних договорів не має. 07 грудня 2020 року він звернувся до приватного виконавця з заявою про надання йому копії виконавчого напису та копії постанови про відкриття виконавчого провадження, на підставі яких вчинено виконавчий напис нотаріуса, але відповіді на даний час не отримав. Також, 07 грудня 2020 року він звернувся із заявою до приватного нотаріуса Хара Н.С. з питанням надання йому копій документів, які підтверджують безспірність заборгованості перед стягувачем (передбачені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.99 №1172). Відповідь від нотаріуса на даний час ним також не отримана. Вважає, що виконавчий напис №25825 від 05 серпня 2020 року вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, та вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки сумою заборгованості, наданою працівниками АТ «Альфа-Банк» без надання її математичного обґрунтування, що не може бути доказом безспірності грошових вимог позивача до мене,а отже відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не міг вчинити виконавчий напис, оскільки подані документи не підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та відсутні докази того, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Заяви, клопотання.

2.1 Позивач у судове засідання не з`явився, але представник позивача надала суду письмову заяву в якій просить розглядати справу без її участі та без участі позивача.

2.2 Представник відповідача в судове засідання не з`явився, заяву про розгляд справи без його участі суду не надав, відзив на позовну заяву не подавав.

2.3 Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином.

2.4 Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. в судове засідання не з`явилася, але на виконання ухвали суду надала суду копію заяви про примусове виконання рішення, анкети-заяви від 15 квітня 2015 року, виконавчого напису, а також зазначила, що у неї відсутня можливість у наданні детального розрахунку заборгованості у сумі 84990,31 грн.

2.5 Судом було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі та про заміну відповідача його правонаступником.

Інші процесуальні дії у справі.

3.1 Ухвалою суду від 09 березня 2021 року відкрито провадження у справі, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни належним чином завірену копію нотаріальної справи з вчинення виконавчого напису № 25825 від 05 серпня 2020 року про стягнення заборгованості в сумі 84336,38 грн. з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк», та призначено справу до розгляду на 08-30 год. 29 березня 2021 року.

3.2 Ухвалою суду від 29 березня 2021 року відкладено розгляд справи на 14-00 год. 21 квітня 2021 року та витребувано у Акціонерного товариства «Альфа Банк» детальний розрахунок заборгованості у сумі 84990,31 грн. помісячно, починаючи з дати її виникнення; копію кредитного договору, укладеного між ним та АТ «Альфа Банк»; копії документів, згідно яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 25825 від 05 серпня 2020 року; витребувано повторно у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни належним чином завірену копію нотаріальної справи з вчинення виконавчого напису № 25825 від 05 серпня 2020 року про стягнення заборгованості в сумі 84336,38 грн. з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк».

3.3 Ухвалою суду від 21 квітня 2021 року відкладено розгляд справи на 08-30 год. 12 травня 2021 року та витребувано повторно у Акціонерного товариства «Альфа Банк» детальний розрахунок заборгованості у сумі 84990,31 грн. помісячно, починаючи з дати її виникнення; копію кредитного договору, укладеного між ним та АТ «Альфа Банк»; копії документів, згідно яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 25825 від 05 серпня 2020 року; та у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни належним чином завірену копію нотаріальної справи з вчинення виконавчого напису № 25825 від 05 серпня 2020 року про стягнення заборгованості в сумі 84336,38 грн. з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк».

3.4 Ухвалою суду від 09 червня 2021 року замінено відповідача по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, з Акціонерного товариства «Альфа Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Флексіс»; витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Флексіс» детальний розрахунок заборгованості у сумі 84990,31 грн. помісячно, починаючи з дати її виникнення; копію кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк»; копії документів, згідно яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 25825 від 05 серпня 2020 року, та витребувано повторно у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни належним чином завірену копію нотаріальної справи з вчинення виконавчого напису № 25825 від 05 серпня 2020 року про стягнення заборгованості в сумі 84336,38 грн. з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк»; відкладено розгляд справи на 10-00 год. 29 червня 2021 року.

3.5 Ухвалою суду від 29 червня 2021 року відкладено розгляд справи на 08-30 год. 02 серпня 2021 року та витребувано повторно у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Флексіс» детальний розрахунок заборгованості у сумі 84990,31 грн. помісячно, починаючи з дати її виникнення; копію кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк»; копії документів, згідно яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 25825 від 05 серпня 2020 року; витребувано повторно у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни належним чином завірену копію нотаріальної справи з вчинення виконавчого напису № 25825 від 05 серпня 2020 року про стягнення заборгованості в сумі 84336,38 грн. з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк»; витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни детальний розрахунок заборгованості у сумі 84990,31 грн. помісячно, починаючи з дати її виникнення; копію кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк»; копії документів, згідно яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 25825 від 05 серпня 2020 року.

3.6 Ухвалою суду від 02 серпня 2021 року відкладено розгляд справи на 10-30 год. 30 серпня 2021 року та витребувано повторно у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Флексіс» детальний розрахунок заборгованості у сумі 84990,31 грн. помісячно, починаючи з дати її виникнення; копію кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк»; копії документів, згідно яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 25825 від 05 серпня 2020 року; витребувано повторно у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни належним чином завірену копію нотаріальної справи з вчинення виконавчого напису № 25825 від 05 серпня 2020 року про стягнення заборгованості в сумі 84336,38 грн. з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк».

3.7 Ухвалою суду від 30 серпня 2021 року відкладено розгляд справи на 09-30 год. 28 вересня 2021 року та витребувано повторно у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Флексіс» детальний розрахунок заборгованості у сумі 84990,31 грн. помісячно, починаючи з дати її виникнення; копію кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк»; копії документів, згідно яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 25825 від 05 серпня 2020 року; витребувано повторно у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни належним чином завірену копію нотаріальної справи з вчинення виконавчого напису № 25825 від 05 серпня 2020 року про стягнення заборгованості в сумі 84336,38 грн. з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк».

3.8 Ухвалою суду від 28 вересня 2021 року відкладено розгляд справи на 09-00 год. 12 жовтня 2021 року та витребувано повторно у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Флексіс» детальний розрахунок заборгованості у сумі 84990,31 грн. помісячно, починаючи з дати її виникнення; копію кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк»; копії документів, згідно яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 25825 від 05 серпня 2020 року.

Фактичні обставини встановленні судом.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення в повному обсязі позовних вимог з наступних підстав.

4.1 Судом встановлено, що 05 серпня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 25825 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 630267256 від 15 квітня 2015 року, укладеним з АТ «Альфа-Банк», заборгованість за кредитним договором № 630267256 від 15 квітня 2015 року за період з 27 січня 2019 року по 01 червня 2020 року в сумі 83686,38 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 80608,08 грн., прострочена заборгованість за комісією та процентами 161,33 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 2881,61 грн., строкова заборгованість за комісією та процентами 35,36 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто із Стягувача суму в розмірі 650,00 грн. Загальна сума до стягнення 84336,38 грн.

4.2 На підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. 24 вересня 2020 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

4.3 На виконання ухвали суду від 14 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. надано суду копії: копію заяви про примусове виконання рішення; анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 15 квітня 2015 року, підписаної ОСОБА_1 , для оформлення картки та отримання кредиту, дата подання анкети-заяви є датою укладення договору 15 квітня 2015 року; виконавчого напису; а також зазначила, що у неї відсутня можливість у наданні детального розрахунку заборгованості у сумі 84990,31 грн.

Мотивована оцінка аргументів сторін, наведеного учасниками справи, порушення прав.

5.1 Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 15 квітня 2015 року підписана анкета-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб для оформлення йому картки та отримання кредиту, дата подання анкети-заяви є датою укладення договору 15 квітня 2015 року, строк дії договору не визначений, розмір відсотків та комісії не визначені.

5.2 Судом приймається до уваги посилання позивача на те, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено порядок вчинення виконавчого напису відповідно до Закону України «Про нотаріат», оскільки виконавчим написом було стягнено заборгованість за кредитним договором № 630267256 від 15 квітня 2015 року за період з за період з 27 січня 2019 року по 01 червня 2020 року в сумі 83686,38 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 80608,08 грн., прострочена заборгованість за комісією та процентами 161,33 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 2881,61 грн., строкова заборгованість за комісією та процентами 35,36 грн.

Тобто, розмір заборгованості за кредитним договором містить плату за процентами та комісією, які не зазначені в договорі.

5.3 Будь-яких клопотань відповідачем ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» до суду не заявлено, жодних належних та допустимих доказів щодо безспірності заборгованості суду не надано.

5.4 Отже, суд приходить до висновку, що доводи позивача про порушення приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» щодо порушення умов щодо безспірності заборгованості, знайшли своє підтвердження.

5.5 Суд бере до уваги посилання позивача на те, що порушено умови вчинення виконавчого напису у зв`язку з закінченням строку позовної давності, оскільки ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Так, в анкеті-заяві про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 15 квітня 2015 року, підписаної ОСОБА_1 , для оформлення картки та отримання кредиту, дата подання анкети-заяви є датою укладення договору 15 квітня 2015 року, взагалі не зазначено строку дії договору.

За клопотанням позивача у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Флексіс» детальний розрахунок заборгованості у сумі 84990,31 грн. помісячно, починаючи з дати її виникнення; копію кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк»; копії документів, згідно яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 25825 від 05 серпня 2020 року.

Натомість, відповідач ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» ухвалу суду не виконав.

Отже, відповідно до ч.10 ст. 84 ЦПК України, суд вважає, що ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» ухилився від надання суду вищезазначених доказів, а ці докази мають істотне значення для вирішення розгляду справи по суті.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування .

6.1 Відповідно до ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

6.2 Відповідно до п.п. 3.1-3.5 ст. 3 глави 16 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року за № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року за № 1172.

6.3 Пунктом 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого

постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, встановлено, що для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

6.4 Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

6.5 Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

6.6 Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

6.7 Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у справі №320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року.

Велика Палата Верховного суду у справі №320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, зазначила, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову.

6.8 У постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4798/17 міститься правовий висновок про те, що положеннями статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (стаття 88 Закону України «Про нотаріат», пункти 1, 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

6.9 Окрім того, судом враховується правова позиція Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28 березня 2018 року, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача банку забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки право позивача банку нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти неустойки за один рік до його звернення до суду.

6.10 Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 1 ч.2 ст. 258 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Будь-яких умов про збільшення строку позовної давності даний кредитний договір не передбачає.

6.10 Отже, приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису було порушено вимоги ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», оскільки приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, та чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги.

Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначений у написі, є безспірними.

6.11 Щодо стягнення комісії по кредиту суд приходить до наступного.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки, відповідно до умов кредитного договору від 15 квітня 2015 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

За положеннями ч. 5 ст. 11, ч.ч. 1,2,5,7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за супроводження кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до ч, 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Згідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Крім вимог про стягнення тіла кредиту, відсотків та штрафу банк заявляв вимоги про стягнення заборгованості з комісії за супроводження кредиту.

Проте, враховуючи наведені правові висновки, у задоволенні цих вимог слід відмовити, з тих підстав, що вони є необґрунтованими, оскільки банк не мав права встановлювати до кредитного договору комісію за супроводження кредиту, за дії, які банк вчиняє на власну користь, з огляду на те, що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, а також з метою встановлення правовідносин між ним та боржником. Така умова договору є нікчемною та не потребує визнанню недійсною.

Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 04 березня 2020 року по справі № 209/1399/18.

6.12 Крім того, суду не надано жодного належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_1 розумів та ознайомився і погодився з умовами анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 15 квітня 2015 року, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, з розміром і порядком їх нарахування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані ОСОБА_1 умови на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії, суми наданих кредитних коштів не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з п. 22 ч. 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Отже, відсутні підстави вважати, що при укладенні анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з ОСОБА_1 АТ «Альфа-Банк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Зазначену правову позицію підтримано в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року по справі № 473/575/16-ц та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року по справі № 194/223/17-ц.

Висновки суду.

7.1 З урахуванням зазначеного, суд вважає, що приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису були порушені вимоги ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», а саме умови щодо безспірності заборгованості за кредитним договором, а тому позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Судові витрати.

8.1 Судові витрати складаються з судового збору у розмірі 908,00 грн. за подання до суду позовної заяви, та 454,00 грн. за подання до суду заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, сплачений останнім судовий збір у розмір 908,00 грн. та 454,00 грн. грн.

На підставі ст. ст. 257-259, 625, 1050 ЦК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1-3.5 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, Пунктом 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, ст.ст. 2, 4, 10, 12-13, 17, 18, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Флексіс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №25825, вчинений 05 серпня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення заборгованості у сумі 84336,38 грн. з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, ІВАN НОМЕР_2 , МФО 300346, адреса: м. Київ вул. В.Васильківська буд. 100).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Флексіс» (, м. Київ вул. Борисоглібська буд. 16-в офіс 2) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. та у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заява про перегляд цього рішення може бути подана відповідачем в Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Сторони та інші учасники справи: позивач - ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ), відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Флексіс» (м. Київ вул. Борисоглібська буд. 16-в офіс 2), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна ( АДРЕСА_3 ), приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна (м. Дніпро вул. Сімферопольська буд. 11 прим. 25 офіс 57).

Повне рішення складено 13 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін