Справа № 181/1037/21
Провадження №2/181/251/21
У Х В А Л А

"19" жовтня 2021 р. смт Межова

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Літвінова Л.Ф., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

До Межівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Вивчивши позовну заяву встановлено, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, виходячи із наступного.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02.06.2016 року

№1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів», суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентної практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.1 ст19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Для вирішення питання, чи може дана справа буди розглянута в порядку цивільного судочинства, слід визначитись, чи не підпадає така справа під розгляд в порядку іншого судочинства. При вирішенні питання чи підпадає дана справа під цивільну чи іншу юрисдикцію, слід виходити з того, який характер спору, з яких правовідносин він виник, хто є сторонами за позовом, і які позовні вимоги є основними, а які похідними.

Зі змісту позовної заяви та доданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 , як фізична особа, фактично оскаржує рішення суб`єкта владних повноважень щодо його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, що підлягає розгляду в порядку КАС України.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі- Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 свого рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Проаналізувавши норми діючого законодавства у їх застосуванні до вимог, що висуває ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що правовідносини у даному випадку виникли з приводу оскарження дій суб`єкта владних повноважень та підвідомчі для розгляду окружним адміністративним судом. Таким чином, з характеру та суті правовідносин вбачається спір, який не може бути предметом розгляду в цивільному судочинстві.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.186, 260-261 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження за його позовом до акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Роз`яснити позивачу право на звернення до уповноважених суб`єктів в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Межівський районний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. Ф. Літвінова