КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року місто Київ
Справа 362/5298/19
Апеляційне провадження № 22-ц/824/13865/2021
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Желепа О.В.
суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.
секретар судового засідання Міщенко Н.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2021 року ( у складі судді Лебідь-Гавенко Г.М., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)
в справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 в особі житлової комісії, третя особа: Київське квартирно-експлуатаційне управління, про скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до Військової частини НОМЕР_2 в особі житлової комісії, третя особа: Київське квартирно-експлуатаційне управління, про скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу на офіцерських посадах у Збройних Силах України з 1991 по 2017 рік.
Наказом Командира ПВК Центр - заступника Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 23.03.2017 року № 20 його звільнено з військової служби в запас за станом здоров`я на підставі ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.06.2017 року № 104 його виключено зі списків особового складу зазначеної військової частини та направлено для зарахування на військовий облік до Васильківського ОМВК Київської області.
Під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_3 (м. Узин), він звернувся до командування вказаної військової частини про зарахування його на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
Рішенням житлової комісії його зараховано на вказаний облік, з 10.01.1994 року, що підтверджується довідкою Білоцерківської квартирно-експлуатаційної частини від 17.03.2000 року № 82.
При подальшому проходженні військової служби в інших військових частинах ОСОБА_1 продовжував перебувати на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, з датою зарахування 10.01.1994 року, складом сім`ї 4 особи.
12.03.2019 року йому стало відомо, що житловою комісією військової частини НОМЕР_1 на засіданні 27.12.2018 року прийнято рішення внести зміни до його житлової справи, та вважати початковою датою постановки його на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов 03.03.1995 року, що оформлено протоколом № 92.
Також, житловою комісією військової частини НОМЕР_1 на засіданні 20.02.2019 року прийнято рішення внести зміни щодо дати постановки його на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов у загальній черзі, та вважати датою зарахування 03.03.1995 року, що оформлено протоколом № 94.
У зв`язку з цим, 14.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив переглянути рішення стосовно нього від 27.12.2018 року та 20.02.2019 року, і визначити дату його зарахування на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов з врахуванням часу перебування не вказаному обліку за попереднім місцем військової служби, тобто з 10.01.1994 року.
28.03.2019 року ним отримано лист за вих. № 284 від 22.03.2019 року, відповідно до якого житловою комісією військової частини НОМЕР_1 йому відмовлено в перегляді дати зарахування його на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та зарахуванні його на вказаний облік з 10.01.1994 року.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2021 року позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 в особі житлової комісії, третя особа: Київське квартирно-експлуатаційне управління, про скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 задоволено.
Визнано протиправним та скасовано протокольне рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 20 лютого 2019 року № 94, затвердженого наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 27.02.2019 № 31 в частині відмови ОСОБА_1 змінити дату зарахування його з родиною на квартирний облік з 03 березня 1995 року на 10 січня 1994 року, виходячи з чого, вважати датою зарахування ОСОБА_1 з родиною на квартирний облік 10 січня 1994 року.

Не погодившись з таким рішенням суду, представник Військової частини НОМЕР_2 17.08.2021 року подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення є безпідставне, а викладені в ньому доводи підлягають відхиленню, оскільки в наказі Міністра оброни України від 03.02.1995 року № 20 "Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України", на які посилається Позивач (на даний час втратив чинність на підставі наказу Міністерства оборони України (далі-МОУ) №577 від 06.01.2006року). Оскільки наказ Міністра оборони України від 03.02.1995 № 20 зареєстрований у Міністерстві юстиції України від 20.02.1995 року, набув чинності із 03.03.1995 року всі військовослужбовці, що перебували на квартирному обліку та переміщалися по службі після 03.03.1995 року, враховувалися на квартирний облік за новим місцем служби з дати набрання чинності наказу Міністра оборони України № 20 - з 03.03.1995 року.

Крім того, військова частина НОМЕР_1 в особі житлової комісії вважає, що порушення житлових прав громадянина ОСОБА_1 житловою комісією військової частини НОМЕР_1 не було допущено тому перенесення дати його зарахування на квартирний облік з 03.03.1995 року на 10.01.1994 року буде незаконним та призведе до порушення житлових прав та законних інтересів інших військовослужбовців які перебувають на черзі у військовій частині НОМЕР_1 .

05 жовтня 2021 року подано ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу вважає, що рішення Васильківського міськрайонного суду від 11.05.2021 відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання апеляційного суду позивач не з`явився просив розглядати справу за його відсутності.
Представник Військової частини та представник третьої особи доводи скарги підтримали.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників відповідача та третьої особи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З витягу з послужного списку старшого лейтенанта ОСОБА_1 про проходження дійсної військової служби в Збройних Силах України вбачається що він проходив військову службу з 01.08.1988 року по 23.03.2017 року (а.с. 8-9).
Відповідно до витягу із наказу від 23.03.2017 року № 20 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) (а.с. 10).

Згідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28 лютого 2007 року № 13 ОСОБА_1 зарахований на квартирний облік з 10.01.1994 року (а.с. 14).

Витяг з протоколу № 92 від 27.12.2018 року згідно якого були внесені зміни до житлової справи старшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 та списків осіб, які перебувають на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 , датою зарахування старшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 вважати 03.03.1995 року (а.с. 15).

Протокольним рішенням військової частини НОМЕР_1 від 20 лютого 2019 року № 94 ОСОБА_1 було відмовлено у перенесенні дати зарахування на квартирний облік з 03.03.1995 року на 10.01.1994 року та залишено дату зарахування в загальній черзі з 03.03.1995 року без змін. Оскаржуване рішення було затверджено наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 20.02.2019 року № 94 (а.с.16).

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, Житловим кодексом УРСР, постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» від 03.08.2006 р. № 1081 та Наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 № 577 в редакціях, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої ст. 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із статтями 34 та 37 Житлового кодексу УРСР, потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Ст. 43 Житлового кодексу УРСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Відповідно до пункту 3.1 Наказу Міністра оборони України від 06.10.2006 р. № 577, військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, на загальних підставах відповідно до чинного законодавства.

Згідно із п. 26 постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» та пунктом 3.7 Наказу Міністра оборони України від 06.10.2006 р. № 577, військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

Суд першої інстанції, встановлено, що ОСОБА_1 вперше був зарахований на квартирний облік в 10.01.1994 року. При подальшому проходженні військової служби в інших військових частинах ОСОБА_1 продовжував перебувати на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, з датою зарахування 10.01.1994 року, складом сім`ї 4 особи.
Суд першої інстанції встановив, що зміна дати перебування позивача на квартобліку на більш пізнішу є порушенням його конституційних прав. З огляду на зміну законодавства, та визнання нечинним Наказу Кабінету Міністрів на підставі якого відбувалась зміна дати пепребування військових на квартирному обліку на більш пізню, відмова відповідача у задоволенні заяви про відновлення первинної дати перебування на квартирному обліку є неправомірною, а порушене право позивача таким, що підлягає захисту, в обраний спосіб.

Дослідивши наявні в справі докази, колегія суддів, встановила, що вищенаведені обставини справи. які суд вважав встановленими є доведеними, а висновки суду відповідають таким обставинам та вимогам Закону.
Доводи апеляційної скарги з приводу того, що оскаржуване рішення прийняте на підставі п. 2 наказу Міністра оборони країни № 20 від 03.02.1995 р№ 20 оскільки вказаний наказ зареєстрований у Міністерстві юстиції України від 20.02.1995 року, набув чинності із 03.03.1995 року всі військовослужбовці, що перебували на квартирному обліку та переміщалися по службі після 03.03.1995 року, враховувалися на квартирний облік за новим місцем служби з дати набрання чинності наказу Міністра оборони України № 20 - з 03.03.1995 року на законність рішення не впливає з огляду на наступне.

Так, приймаючи оскаржувані рішення Відповідач посилався на положення наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України», який втратив чинність 06.10.2006, на підставі наказу Міністра оборони України № 557. Крім того, 03.02.1995 наказ не набув чинності, та вступив у силу 03.03.1995, проте, позивача зараховано на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов саме 10.01.1994 року. Таким чином, на правовідносини, які виникли між сторонами, положення наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України» не поширювались.

Окрім цього, положення наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 № 20, на які посилається скаржник, фактично суперечать нормам ст. 22 Конституції України та ст. 43 Житлового кодексу Української PCP, а тому не підлягають застосуванню, у зв`язку з чим судом першої інстанції вірно дано оцінку обставинам справи у цій частині.

Суд вірно дійшов висновку про протиправність дій відповідача в частині перенесення дати зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 та членів його сім`ї на 03.03.1995 року. Оскаржувані дії відповідача призводять до порушення рівності в черговості забезпечення житлом військовослужбовців, які проходять військову службу, не змінюючи місця служби, та військовослужбовців, які внаслідок переїзду до іншого місця служби, втрачають при цьому час квартирного обліку за попереднім місцем служби. Тому належним захистом порушених прав ОСОБА_1 буде перенесення дати його зарахування на квартирний облік саме за його попереднім місцем служби, тобто з 10.01.1994 року.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 760/9507/15-ц, від 07 червня 2018 року у справі

№ 362/4273/17, від 27 вересня 2018 року у справі № 362/4307/17,

від 22 листопада 2018 року у справі № 362/6383/16-ц, від 18 березня 2019 року у справі № 285/3566/17, від 20 березня 2019 року у справі № 760/750/16-ц.

Подана апеляційна скарга не містить посилань на конкретні порушення процесуальних норм.

Таким чином апеляційний суд встановив, що районний суд повно з`ясував всі обставини справи, дав належну оцінку поданим доказам, та дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог, та наявність підстав для захисту порушених прав позивача в обраний ним спосіб.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга відповідача залишається без задоволення.

Керуючись статтями 268, 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2021 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді: В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик