Справа № 438/668/21
Провадження № 2/438/273/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 жовтня 2021 року Бориславський міський суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Слиша А.Т.,

при секретарі судового засідання Наминанік О.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бориславського міського суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

23.04.2021 позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 у її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 47960 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що з 18.02.2012 вона з відповідачем перебувала в шлюбі, рішенням Бориславського міського суду від 10.10.2019 шлюб розірвано. У них народилося двоє дітей донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу проживають разом з позивачкою, відповідач з ними не проживає, і позивач самостійно утримує дітей. Згідно рішення суду від 05.11.2019 у справі №435/858/19 ухвалено: стягувати аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 гривень та неповнолітньої доньки, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 900 гривень, починаючи з 16 липня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття, з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону. Відповідач недобросовісно ставиться до обов`язку зі сплати аліментів, ігнорує вимоги щодо належної сплати аліментів на утримання дітей. Така поведінка відповідача ставить дітей у скрутне матеріальне становище. Станом на 01.05.2021 загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 47960 грн. Згідно Розрахунку заборгованості по аліментах утворилася заборгованість з аліментів - 15564,90 грн. - вказана сума буде уточнена відповідно до нового розрахунку заборгованості. Судові витрати, які позивач понесла - це оплата послуг адвоката в розмірі 2000 грн, очікує понести додаткові судові витрати (послуги адвоката) у розмірі приблизно 3000 грн, сума буде уточнена.

Ухвалою судді від 18.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Ломакін В. направив на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити в задоволенні позову, стягнути з позивачки на його користь витрати на професійну правничу допомогу.

У відзиві представник відповідача зазначив, що розрахунок заборгованості по аліментах від 30.03.2021 № 3569, проведений державним виконавцем Сколівського районного відділу державної виконавчої служби, не відповідає дійсності. Державний виконавець не правильно обрахував заборгованість з аліментів, що станом на 01 травня 2021 року становить 10327,84 грн, яку відповідач допустив у період з 16 липня 2019 року по 31 грудня 2019 року. На вимогу відповідача державним виконавцем проведений розрахунок заборгованості від 18.05.2021 № 5156, згідно якого, станом на 01 травня 2021 року сума, що підлягає стягненню становить 44325,16 грн; боржником сплачено 36799,60 грн, заборгованість - 7525,56 грн. Також у відзиві представник відповідача посилається на порядок розрахунку пені, що визначений постановою ВП ВС від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц. Заборгованість утворилася в період з 16 липня 2019 року по 31 грудня 2019 року. Представник відповідача вважає, що заборгованість виникла за відсутності вини відповідача, з незалежних від нього причини, оскільки з 05 липня 2019 року до 17 липня 2019 року відповідач перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП «ДМЛ № 1» ДМР. З 18 липня 2019 року до 19 вересня 2019 року проходив амбулаторне лікування, оскільки пересувався на милицях, внаслідок чого не міг працювати та отримувати заробітну плату, тому не мав можливості вчасно сплачувати аліменти. З 19 вересня 2019 року до 04 жовтня 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні, після чого проходив амбулаторне лікування. 24 жовтня 2019 року відповідачу встановлена третя група інвалідності на строк до 01 листопада 2020 року. Крім цього, згідно актів обстеження матеріально-побутових умов від 24.07.2019, від 03.10.2019 неповнолітні діти, на утримання яких відповідач сплачує аліменти, проживали разом з відповідачем з 22 липня 2019 року по 31 серпня 2019 року в с. Орів Сколівського району Львівської області. Всі витрати по їх утриманню у зазначений період ніс відповідач разом із своїми батьками. Відповідач виплатив заборгованість по аліментах на загальну суму 45040 грн. Станом на 01 червня 2021 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Позивач ОСОБА_2 подала до суду відповідь на відзив, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 28190,18 грн, а також судові витрати. При цьому, позивач посилається на те, що розмір пені вона розрахувала починаючи з січня 2020 року, коли відповідач не перебував на лікуванні, міг працевлаштуватися та сплачувати аліменти, зокрема, мав дохід - пенсію по інвалідності. Третя група інвалідності присвоєна відповідачу тимчасово до 01.11.2020 р., (на даний час стороною відповідача не надано відомостей щодо продовження групи інвалідності), є такою, яка дозволяє працевлаштовуватися та належним чином сплачувати аліменти. Відповідач повідомив, що перебуває за кордоном на роботі у Польщі з лютого 2020 року, тому має можливість сплачувати аліменти. Проте, він недобросовісно ставиться до утримання дітей. Подані відповідачем акти про перебування дітей за місцем проживання відповідача з 22.07.2019 по 26.09.2019 та 31.08.2019, не відповідають фактичним обставинам, крім цього, в цей період вона все одно несла витрати на утримання дітей.

У зв`язку з наданням відповідачем нового розрахунку заборгованості від 18.05.2021, позивач здійснила новий розрахунок пені з урахуванням заборгованості станом на 01.01.2020 в сумі 11041,16 грн. Також позивач при обрахунку пені врахувала сплату відповідачем боргу з аліментів, зокрема, 02.01.2020 сплачено 6435,10 грн, 20.03.2020 - 4363,50 грн, 29.04.2020 - 4000 грн, 27.05.2020 - 2000 грн, 18.06.2020 - 2000 грн, 16.07.2020 - 2000 грн, 09.09.2020 - 4000 грн, 18.11.2020 - 2000 грн, 26.01.2021 - 4000 грн, 18.03.2021 - 2000 грн, 09.04.2021 - 4000 грн. Загальна сума пені - 28190,18 грн.

Ухвалою суду від 07 липня 2021 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 та витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання ОСОБА_3 державного кордону України за період з 01 січня 2020 року по 18 червня 2021 року. На вимогу ухвали суду надано інформацію про виїзд 23 січня 2020 року відповідача ОСОБА_3 за межі України.

У судовому засіданні 07 жовтня 2021 року представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту заяв позивачки по суті справи.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, враховуючи наявність відзиву та доданих до нього документів.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд установив, що сторони у справіОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 10.10.2019, яке набрало законної сили 11.11.2019, шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 05.11.2019 у справі №435/858/19 частково задоволено позов ОСОБА_2 та ухвалено: стягувати аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 гривень та неповнолітньої доньки, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 900 гривень, починаючи з 16 липня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття, з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону.

23 грудня 2019 року Бориславським міським судом видано виконавчий лист на виконання рішення суду від 05.11.2019 у справі №435/858/19 про стягнення з відповідачааліментів. Виконавче провадження з приводу вказаного виконавчого листа перебуває у Сколівському районному відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві.

Зокрема, статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України).

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Таким чином, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно з положеннями Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, а також ч.7, ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 18.05.2021 № 5156, виданого державним виконавцем Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), станом на 01 травня 2021 року заборгованість становить 7528,06 грн. Боржником сплачено 36799,60 грн, а саме: у січні 2020 року - 6435,10 грн; у березні 2020 року - 4364,00 грн; у квітні 2020 року - 4000,00 грн; у травні 2020 року - 2000,00 грн; у червні 2020 року - 2000,00 грн; у липні 2020 року - 2000,00 грн; у вересні 2020 року - 4000,00 грн; у листопаді 2020 року - 2000,00 грн; у грудні 2020 року - 2000,00 грн; у січні 2021 року - 2000,00 грн; у березні 2021 року - 2000,00 грн; у квітні 2021 року - 4000,00 грн.

Також з наданих позивачем копій квитанцій вбачається, що 13.05.2021 та 14.05.2021 відповідачем сплачено 4 000 грн та 4400 грн відповідно. Отже, на час розгляду справи сума заборгованості відповідачем сплачена.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд керується правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, згідно з якою:

«неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів».

Звертаючись до суду з позовом про стягнення пені на суму заборгованості по аліментам позивачем за період з січня 2020 року по 13.05.2021 нараховано пеню в сумі 28190,18 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, сума заборгованості зі сплати аліментів у відповідача утворилась з його вини, який своєчасно належним чином не виконував свої обов`язки, що тягне відповідальність у вигляді неустойки. Відповідач не довів відсутність своєї вини у несвоєчасній сплаті аліментів за період з січня 2020 року по травень 2021 року. Всі обставини, на які він посилається як відсутність його вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів, та долучені ним докази, стосуються періоду до січня 2020 року, за який позивач пеню стягнути не просить. При цьому в період з січня 2020 року по 13.05.2021 відповідач сплатив всю заборгованість з аліментів, чим фактично визнав заборгованість за розрахунком по аліментах від 18.05.2021 № 5156, виданим державним виконавцем Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

З урахуванням наведеного, оскільки заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, яка не була спростована в судовому засіданні, позивач ОСОБА_2 набула право на стягнення з відповідача неустойки (пені), враховуючи розмір заборгованості за аліментами, яка існувала на час звернення до суду з цим позовом.

Вирішуючи питання щодо порядку обрахунку неустойки (пені) суд керується правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), відповідно до якої пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення:

«Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів».

Отже, суд відхиляє твердження сторони відповідача, викладене у відзиві, щодо необхідності застосування формули розрахунку пені, визначеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Незалежно від способу стягнення аліментів: чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Проведений позивачем обрахунок пені не суперечить вищевказаній правовій позиції Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц. Суд приймає розрахунок, що поданий позивачем.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки заборгованість зі сплати аліментів за період з січня 2020 року по 13.05.2021 виникла з вини відповідача, який зобов`язаний їх сплачувати на підставі рішення Бориславського міського суду Львівської області від 05.11.2019 у справі №435/858/19, тому позивач - одержувач аліментів має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості. Сума неустойки (пені) за вказаний період, розрахована позивачем, становить 28190,18 грн. Проте, оскільки ч.1 ст.196 СК України обмежено розмір стягнення неустойки (пені) до розміру не більше 100 відсотків заборгованості, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 11 041,16 грн неустойки (пені), яка дорівнює розміру заборгованості, у задоволенні решти позовних вимог позивача необхідно відмовити. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах, зокрема, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Таким чином, відсутні підстави для розподілу суми судового збору між сторонами. Відтак судовий збір за розгляд позовної заяви щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь держави в порядку ст. 141 ЦПК України в розмірі 908 грн.

Керуючись ст.ст.13, 19, 81, 82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 11 041 (одинадцять тисяч сорок одну) гривню 16 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 в користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя А.Т.Слиш