ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/8203/21 Головуючий в І інстанції: Булах Є.М.
Номер провадження: 22-ц/819/1755/21 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кузнєцової О.А.,

Орловської Н.В.

секретар Ясногородська О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 липня 2021 року, у складі судді Булах Є.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

21 травня 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 , в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 07 липня 2014 року Виконавчим комітетом Антонівської селищної ради Дніпровського району м. Херсона, актовий запис №34.

Позов обґрунтований наступним.

07.07.2014 року між сторонами зареєстровано шлюб, від якого неповнолітніх дітей не мають.

Спільне життя між ними (сторонами у справі) не склалось через непорозуміння та різні погляди на життя. Взаємної поваги та любові немає.

Хоча і проживають вони за однією адресою, спільне господарство не ведеться, спільного бюджету немає. Шлюб носить формальний характер, стосунків вони не підтримують та не спілкуються.

Вважає, що примирення між ними неможливе. Подальше збереження шлюбу з відповідачкою за таких умов вважає неможливим. Майно, набуте за час шлюбу, буде поділено за згодою сторін.

На підставі викладеного просить задовольнити позов.

01.07.2021 року через канцелярію суду відповідачка подала "Заяву про застосування заходів примирення", в якій заперечувала проти позову, зазначила, що вважає розлад у сім`ї таким, що має короткочасний характер, і просила відкласти розгляд справи на 2 місяці.

08.07.2021 року через канцелярію суду відповідачка подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення і просить справу розглянути за її відсутності.

Згідно довідки суду справу було розглянуто за відсутності сторін (а.с.31).

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 08 липня 2021 року позов було задоволено,. Суд вирішив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстровано 07 липня 2014 року виконавчим комітетом Антонівської селищної ради Дніпровського району м. Херсона, актовий запис №34.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. При цьому вона послалася на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема зазначила, що суд не звернув увагу на її заяву від 01.07.2021 року, в якій вона заперечувала проти позову та просила відкласти справу на 2 місяці. Причиною того вважає те, що розлад у сім`ї має короткочасний характер і їм необхідний час для примирення.

Також вказала, що не відповідають дійсності та її волевиявленню посилання суду на те, що нібито вона визнає позов та просила розглянути справу за її відсутності. При цьому зазначила, що вона була присутня у судовому засіданні 08.07.2021 року і вказану заяву вона написала у судовому засіданні під диктування судді в силу своєї правової необізнаності та у стані емоційного стресу.

Також зазначила, що суд не застосував положення постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", відповідно до яких суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Крім того, вказала, що поза увагою суду залишилось те, що вона не отримувала копії позовної заяви й не мала можливості подати відзив на позовну заяву, тим самим суд позбавив її прав, передбачених законом, порушивши положення ст.12 ЦПК України, які встановлюють, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Справу вдруге було призначено до апеляційного розгляду на 12.10.2021 року о 13-45 годині, однак сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися. Натомість при розгляді справи апеляційним судом була присутня та надавала пояснення представник відповідачки адвокат Лучко Віра Миколаївна. Від сторони позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до копії Свідоцтва про одруження між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровано 07 липня 2014 року шлюб, про що мкладено відповідний актовий запис № 34; місце державної реєстрації: виконавчим комітетом Антонівської селищної ради Дніпровського району м. Херсона. Прізвище чоловіка та дружини державної реєстрації шлюбу ОСОБА_3 (а.с.3).

Від шлюбу сторони дітей не мають.

З позову вбачається, що на теперішній час сторони шлюбних стосунків не підтримують. Будь-яких майнових претензій один до одного на час розгляду справи вони не заявили. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу не встановлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, припинилися шлюбні стосунки і поновлювати їх позивач не має наміру, примирення і збереження сім`ї позивач категорично відхиляє. Також суд виходив з того, що оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка визнає позовні вимоги, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим, адже добровільність шлюбу одна з основних його засад. Також суд виходив з того, що, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги обставини життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є правильним по суті і до нього він дійшов при повному та всебічному дослідженні обставин справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам. Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішив справу з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України).

Частинами 3 і 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом ч.3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Встановивши, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу і поновлювати шлюбні відносини не має наміру й збереження сім`ї вважає неможливим, проти чого відповідачка не заперечувала, суд першої інстанції, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами, висновків суду не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Зокрема, слід залишити поза увагою посилання на необхідність уникання формалізму у цій категорії справ, та з`ясовувати дійсні причини позову. При цьому апеляційний суд враховує дійсні обставини справи, встановлені судом, які свідчать про фактичне припинення шлюбних відносин між сторонами й небажання позивача їх відновлювати, та вважає, що судом першої інстанції прийнято законне й обґрунтоване рішення. Апеляційний суд також враховує й те, що з часу подання позову (21.05.2021 року) до часу ухвалення судового рішення апеляційний судом (12.10.2021 року) пройшов достатній час (майже 5 місяців) для того, щоб сторонам, зокрема і позивачу, розібратися у своїх почуттях та поглядах на шлюб і прийняти зважене рішення щодо цього. І, як встановлено, позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Також підлягають відхиленню й посилання скаржниці на свою заяву від 01.07.2021 року, в якій вона, вважаючи, що розлад у сім`ї має короткочасний характер і їм необхідний час для примирення, заперечувала проти позову та просила відкласти справу на 2 місяці. При цьому суд апеляційної інстанції, враховує встановлені судом фактичні обставини справи й те, що вже у своїй наступній заяві від 08.07.2021 року вона зазначила, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення і просить справу розглянути за її відсутності. Апеляційний суд відхиляє доводи скаржниці відносно того, що вона була присутня у судовому засіданні 08.07.2021 року і вказану заяву вона написала у судовому засіданні під диктування судді в силу своєї правової необізнаності та у стані емоційного стресу. Адже вказане жодними доказами не підтверджено, а згідно довідки суду справу було розглянуто за відсутності сторін (а.с.31). З приводу цього скаржницею жодних зауважень до суду не подано.

Крім того, не можуть бути прийняті до уваги й посилання скаржниці на неотримання нею копії позовної заяви й відсутність можливості подати відзив на позовну заяв, що призвело, на її думку, до порушення положень ст.12 ЦПК України,. При цьому апеляційний суд виходить з того, що вказане жодними доказами не підтверджено. Адже про зазначені обставини відповідачка не повідомляла суд першої інстанції, хоча мала для цього всі можливості.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 липня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 18 жовтня 2021 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.А. Кузнєцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська