Справа №201/4156/21
Провадження № 2/201/2267/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

28.04.2021р. АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 24 446 грн. 73 коп. (а.с. №2-4).

Разом з позовною заявою до суду надійшло клопотання представника позивача Кіріченка В.М. (діє на підставі довіреності від 10.08.2020р.- а.с.№.50) про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. №78).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 29.06.2021р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №84).

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що 01.06.2010р. ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим відповідачем була підписана анкета-заява б/н від 01.06.2010р., після підписання якої ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Підписавши анкету-заяву від 01.06.2010р., відповідач погодився з запропонованими йому Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з заявою складають Договір про надання банківських послуг. Зобов`язання за Договором про надання банківських послуг банк виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу кошти та можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, не здійснив в повному обсязі сплату отриманих кредитних коштів, відсотків, передбачених договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 12.04.2021р. становить - 24 446,73 грн., з яких: 19 231,14 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 5 215,59 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідача разом з понесеними ним судовими витратами у розмірі 2 270 грн.

19.07.2021р. до електрону адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Захарчук К.О. (діє на підставі ордера від 09.07.2021р. серія АР №1053773 - а.с. №87зв), в якому представник заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позовна заява не містить документально обґрунтованого розрахунку заборгованості, позивачем не надано первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем зазначений у розрахунку є правильним. Позовна заява не містить доказів направлення позивачем досудової вимоги про необхідність сплати простроченої заборгованості, як це визначають положення п.10 ч.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", який діяв під час укладання кредитного договору. Позивач не довів належними, допустимими доказами, що при підписанні анкети-заяви від 01.06.2010р. відповідач ознайомився та погодився саме із наданими банком Умовами і Правилами надання банківських послуг, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, зазначене узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі №342/180/17 (а.с. №90-92).

В судові засідання 20.07.2021р. та 06.10.2021р. представник позивача не з`явився, про дату та час слухання позивач повідомлявся шляхом направлення повідомлення про виклик до суду на електрону адресу позивача, згідно заяви позивача про отримання процесуальних документів в електронному вигляді (а.с.№79, 98, 102). Разом з позовною заявою до суду надійшла заява представника позивача Кіріченка В.М., в якій представник позивача зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та згідно доказів, наявних в матеріалах справи, а розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.№77).

В судові засідання 20.07.2021р. та 06.10.2021р. відповідач та його представник не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися шляхом направлення sms-повідомлень (а.с. №99,103,104). 19.07.2021р. на електрону адресу суду разом з відзивом на позов надійшла заява представника відповідача, в якій представник просила справу розглядати без участі відповідача та його представника (а.с. №89).

За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін про день та час розгляду справи, наданий відповідачем відзив на позов, в якому викладені заперечення щодо предмету спору, суд вважає за можливе провести розгляд справи відповідно до вимог ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутністю сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Підстав для ухвалення у справі заочного рішення немає,оскільки відсутня сукупність умов, яка передбачена ч.1 ст. 280 України (представником відповідача підготовано відзив на позов).

Суд, вивчивши матеріали справи, надавши оцінку змісту заперечень проти позовних вимог, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

01.06.2010р. ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ ПриватБанк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим ним була підписана заява №б/н від 01.06.2010р., згідно якої ОСОБА_1 виявив бажання отримати кредитну картку зі встановленням на неї кредитного ліміту. З підписанням відповідної заяви, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з запропонованими йому для ознайомлення "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг (а.с. №20).

Також, 01.06.2010р. ОСОБА_1 була погоджена та підписана довідка про умови кредитування з користування кредитки Універсальна, 30 днів пільгового періоду (а.с. №21).

Вказана довідка містить інформацію, щодо розміру базової відсоткової ставки за користування кредитом, розміру щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів та порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості та розмір штрафів. В кінці довідки зазначено: "З фінансовими умовами надання кредитки "Універсальна 30 днів пільгового періоду" і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений (а)''.

Заперечень щодо підпису вказаної довідки під час розгляду справи відповідачем не надано.

Враховуючи обізнаність відповідача з підписанням довідки про умови кредитування, з умовами кредитування з користування кредитної карти, суд вважає, що правові висновки, які містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі №342/180/17 не можуть бути застосовані при вирішення даної справи.

Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 статті 1048 ЦК України ).

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ ПриватБанк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом обставин викладених відповідачем у відзиві на позов, відповідачем не заперечувалися обставини підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 01.06.2010р., проте заперечувалися обставини щодо належного погодження з позивачем умов кредитування, правильність здійсненого банком розрахунку заборгованості з посиланням, що позивачем до суду не надано первинних бухгалтерських документів .

В обґрунтування права вимоги простроченої заборгованості та на підтвердження її розміру, разом з позовною заявою позивач надав суду власноруч підписану ОСОБА_1 анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 01.06.2010р, розрахунок заборгованості за договором станом на 12.04.2021р., довідку про умови кредитування з користування кредитки Універсальна, 30 днів пільгового періоду, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, банківську виписку по картковому рахунку, Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг.

В позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача суму заборгованості станом на 12.04.2021р. у розмірі 24 446,73 грн., з яких: 19 231,14 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 5 215,59 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений відповідно до розрахунку заборгованості, який долучено до позовної заяви (а.с. №5-17).

Відповідність розміру заборгованості не були спростовані відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при винесені рішення суд керується розрахунком позивача. З розрахунку вбачається, що після укладення договору, ОСОБА_1 користувався наданими банком кредитними коштами, проте допустив прострочення погашення заборгованості по тілу кредиту, внаслідок чого, з 01.04.2021р. заборгованість по тілу кредиту винесена на прострочку.

Поновлюваний кредитний ліміт, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна карта, є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого кредитного ліміту, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданих коштів. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

З наданої позивачем виписки по картковому рахунку відповідача (а.с. №57-76) судом встановлено, що розрахункові операції з використанням карти відповідач почав здійснювати з 04.06.2010р. та в подальшому активно користувався кредитними коштами (використовував для власних потреб в межах розміру встановленого на карту ліміту, отримував кошти шляхом зняття готівки в банкоматі, здійснював розрахунки через термінали, покупку товарів), здійснював погашення заборгованості, а отже, прийняв запропоновані банком умови щодо розміру кредитного ліміту.

Факт користування відповідачем кредитними коштами з використання платіжного засобу не спростовано відповідачем іншими належними доказами. Матеріали справи не містять доказів, щодо незаконного зняття коштів з використанням кредитної картки та незаконну видачу кредитної карти на ім`я ОСОБА_1 третім особам.

Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу, який містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.2012р. № 578/5.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, суд вважає, що доказом фактів: встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, користування відповідачем кредитними коштами є виписка по картковому рахунку відповідача, яка є належним доказом надання кредитних коштів. Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20.10.2020р. у справі №456/3643/17 (провадження № 61-9882 св20).

Верховний Суд у постанові від 04.12.2019р. по справі № 750/6058/17-ц також зазначив:"... Висновки апеляційного суду про відсутність доказів, що саме, що особа після підписання анкети-заяви отримала кредитну картку та користувалась картковим рахунком - спростовується наявною у справі випискою по картці. За змістом виписки по картці є очевидним здійснення операцій, у тому числі із ідентифікацією особи, яка поповнює рахунок, а також здійснення операцій через Приват 24 тощо».

Таким чином, згідно наданих суду документів вбачається, що після укладення договору, ОСОБА_1 користувався наданими банком кредитними коштами, здійснював часткове погашення заборгованості за наданим кредитом, проте допустив прострочення погашення заборгованості по тілу кредиту, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, а отже, відповідач, повністю зобов`язання по погашенню боргу не виконав, чим порушив вимоги ст.ст.1049,1054 ЦК України, у зв`язку з чим, позивач має право вимагати стягнення заборгованості за наданим кредитом у розмірі 19 231,14 грн.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

В підписаній відповідачем анкеті-заяві від 01.06.2010р., погоджено умови щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами 36% річних. Отже, наявні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Згідно наданої позивачем довідки (а.с. №19) за укладеним договором від 01.06.2010р. відповідачем було отримано чотири картки, строк дії останньої карти НОМЕР_1 - по 08/20 (31.08.2020р.). Як вбачається з виписки по картковому рахунку, відповідач користувався кредитними коштами з використанням кредитних карток, здійснював поповнення карткового рахунку для погашення боргу по тілу кредиту та відсоткам.

Отже, враховуючи, що відповідач, повністю зобов`язання по погашенню відсотків за користування кредитними коштами не виконав, чим порушив вимоги ст. 1048 ЦК України, позивач має право вимагати стягнення заборгованості по відсоткам у розмірі 5 215,59 грн.

Також, позивач, обґрунтовуючи право вимоги заборгованості по відсоткам, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 01.06.2010р., також посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Суд критично оцінює заперечення відповідача щодо відмови в задоволенні позову з підстав відсутності доказів направлення позивачем досудової вимоги відповідачу про необхідність сплати заборгованості, як це визначають положення п.10 ч.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції станом на дату укладення договору), оскільки відповідні положення закону визначають обов`язок кредитодавця направити вимогу, якщо він вимагає повернення споживчого кредиту, строк сплати якого не настав, проте у даному випадку АТ КБ "ПриватБанк" звернувся з вимогою про стягнення заборгованості, яка в повному обсязі винесена на прострочку та строк повернення по кредиту настав.

Таким чином, позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" підлягають задоволенню в повному обсязі та стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 01.06.2010р. станом на 12.04.2021р. у розмірі 24 446,73 грн., з яких: 19 231,14 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 5 215,59 грн. - заборгованість по відсоткам.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн. (а.с. №56).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 634, 638, 648, 1048, 1054 ЦК України, постановами Верховного Суду від 04.12.2019р. у справі № 750/6058/17, від 20.10.2020р. у справі №456/3643/17, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за договором надання банківських послуг б/н від 01.06.2010р. станом на 12.04.2021р. у розмірі 24 446 грн. 73коп. (двадцять чотири тисячі чотириста сорок шість грн. 73 коп.), з яких: 19 231 грн. 14коп. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 5 215 грн. 59коп. - заборгованість по відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.