РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/5457/21

Номер провадження 2/495/2299/2021

14 вересня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Анісімової Н.Д.

при секретарі Красовської А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, про визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, про визначення місця проживання дитини, та просила визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її матір`ю - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), посилаючись на наступне.25.05.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, про що 25.05.2019 Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зроблено відповідний актовий запис № 614. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 14.04.2021 по справі №495/1370/21 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано (копія рішення додається). 20.11.2019 р. від вказаного шлюбу в позивача та відповідача народилась дитина: ОСОБА_4 , про що 22.11.2019 Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зроблено відповідний актовий запис № 1696 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22.11.2019 додається). Причиною для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стало неможливість сумісного проживання з відповідачем, так як останній неодноразово вчиняв домашнє насильство, у зв`язку з чим позивач була змушена звертатись як до лікарні, так і до правоохоронних органів. Після цього позивач була вимушена переїздити разом із малолітньої донькою до своїх батьків з м. Одеси (де вона проживала разом із чоловіком) у іншу місцевість, де проживають її батьки, а саме: АДРЕСА_1 .

Крім того, факт вчинення насильства мав місце та в Київському районному суді м. Одеси розглядались матеріали справи № 947/7077/21 про вчинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України відносно своєї дружини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто позивача.

З постанови Київського районного суду м. Одеси від 19.03.2021, яка набрала законної сили, вбачається, що суд дійшов висновку про те, що в адміністративному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України. Тому, на підставі цього адміністративне провадження було закрито, а матеріали справи передано прокурору (керівнику Київської окружної прокуратури м. Одеси) для проведення подальшого розслідування.

Так, 28.04.2021 до ЄРДР було внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (копія витягу додається).

Додатково зазначаємо, що за фактом вчинення домашнього насильства працівниками поліції було складено протокол серії ВАБ № 146338 від 16.02.2021 (дані із постанови Київського районного суду м. Одеси від 19.03.2021 по справі № 947/7077/21, копія якої додається).

Наступного дня, у зв`язку із отриманням тілесних ушкоджень, позивач звернулась до медичного закладу, що підтверджується довідкою від 17.02.2021, в якій зазначено інформацію щодо отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.

Крім того, також було проведено судово-медичне дослідження (копія акту № 292 додається) та встановлено, що у позивача ОСОБА_1 виявлені наступні тілесні ушкодження: два синця голови, крововилив в слизову оболонку верхньої губи, садно в ділянці правого плечового суглоба, два синця лівого плеча, синець правої гомілки.

Для отримання матеріальної допомоги від батька, позивач звернулась до Стакостянтинівського районного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також на утримання дружини у розмірі 3 000,00 (три тисячі) грн. до досягнення дитиною 3-х років (справа № 683/1005/21). Станом на сьогодні рішення ще не ухвалено.

Отже, батько ніяким чином не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання своєї малолітньої доньки та не бере і навіть не збирається брати участі у її вихованні. Відповідач не характеризується зразковою поведінкою, здатністю утримувати та виховувати свою дитину, формуючи в неї моральні почуття та якості, які будуть позитивно впливати на формування як її особистості, так і поведінки в суспільстві в майбутньому.

Представник позивача подав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутність.

Третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради надала заяву про проведення розгляду справи без участі представника.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

25.05.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, про що 25.05.2019 Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зроблено відповідний актовий запис № 614. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 14.04.2021 по справі №495/1370/21 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано (копія рішення додається). 20.11.2019 р. від вказаного шлюбу в позивача та відповідача народилась дитина: ОСОБА_4 , про що 22.11.2019 Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зроблено відповідний актовий запис № 1696 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22.11.2019 додається).

Позивач ОСОБА_1 характеризується позитивно, спиртними напоями та шкідливими звичками не зловживає, аморального способу життя не веде, підтримує добропорядні відносини із сусідами, має хороші відносини зі своїми батьками, з якими проживає на даний час у їх квартирі, відповідально ставиться до виховання доньки, завжди привітна та охайна (копія характеристики сусідів від 23.06.2021), на обліку у лікаря- психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває і протягом останніх 5-ти років за медичною допомогою не зверталась (копії довідок № 270 та № 70 від 08.06.2021).

Як вбачається з матеріалів, позивач ОСОБА_1 піклується про стан здоров`я малолітньої доньки, у зв`язку з чим, після переїзду звернулась до сімейного лікаря, який надає первинну медичну допомогу в КНП «Старокостянтинівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Старокостянтинівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області та підписала декларацію про вибір лікаря (копія декларації № 0001-9МНК-Х1А0 додається).

Щодо житлових умов, які позивач може забезпечити дитині, надаємо копію акту обстеження житлово-побутових умов в кв. АДРЕСА_2 , в якій проживає позивач з дитиною та своїми батьками за адресою АДРЕСА_3 .

На підставі ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.

Як регламентовано ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Положенням ст.160 СК України, передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За правилами ч.1-2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року, (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Такими чином, враховуючи встановлені судом обставини, що свідчать про те, що малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір`ю, яка належно нею опікується і утримує, діючи насамперед в інтересах малолітньої дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 81, 89, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 160, 161, 171 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, про визначення місця проживання дитини- задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її матір`ю - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Н.Д. Анісімова