Справа № 604/87/19
Провадження № 2/604/3/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участі :

секретарів судового засідання Ілик Г.М.,

Гаман В.Т.

представника позивача - адвоката Данилевич А.Б.

представника відповідача - адвоката Місечка В.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Підволочиська Тернопільської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі філії - Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Зміст позовних вимог :

Позивач Публічне акціонерне товариства «Державний ощадний банк» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк», звернулись до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 23 січня 2006 року між сторонами укладено кредитний договір № 3, згідно якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 20 000,00 Євро зі сплатою 10,5 % річних, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше 22 січня 2009 року. Для забезпечення належного виконання зобов`язань, що випливає з кредитного договору № 3 від 23 січня 2006 року відповідачем передано в заставу майно, яке належить майновому поручителю позичальника ОСОБА_1 , а саме : сідловий тягач Volvo FH 12380, 1997 року випуску, р.н.з. НОМЕР_1 , напівпричіп - рефрежиратор Lamberet Vannes, 1991 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 . У зв`язку із невиконанням позичальником своїх зобов`язань, Банк звернувся із заявою на вчинення виконавчого напису до Приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу про стягнення заборгованості в сумі 20 694, 61 Євро. 20 листопада 2006 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис № 1302, яким вирішено звернути стягнення на заставне рухоме майно. Даний виконавчий напис перебував на виконанні в Підволочиському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Однак станом на сьогоднішній день відомості щодо погашення заборгованості відсутні. Банк неодноразово звертавсясь до відповідача із вимогою про усунення порушення, остання вимога 03 вересня 2018 року. Станом на 16 січня 2019 року згідно розрахунку простроченої заборгованості за основним боргом згідно Кредитного договору № 3 від 23 січня 2006 року за позичальником рахується заборгованість: 17471,89 Євро та 1575,53 Євро 3% річних по простроченому основному боргу. Відповідно до платіжного доручення № остання сплата позичальником здійснена 23 січня 2019 року в сумі 50 Євро. У зв`язку з чим, просять заявлені позовні вимоги задоволити у повному обсязі та стягнути з відповідача в користь позивача загальну суму 18 997,42 Євро, що еквівалентно 601 704, 03 грн.

Виклад позиції представника позивача та доводів відповідача у судовому засіданні.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, що викладені у позовних вимогах та просить їх задоволити у повному обсязі. Крім того доповнила, що позивач здійснювала періодичні платежі на рахунок погашення заборгованості, остання оплата відповідачем мала місце 23 січня 2019 року в сумі 50 Євро, після чого будь-яких коштів не вносила. У задоволенні клопотання про застосування строку позовної давності просить відмовити, оскільки такий строк перерваний внесеними відповідачем платежами.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник проти задоволення позовних вимог заперечили та пояснили, що дійсно між ОСОБА_1 та банком був укладений кредитний договір на суму 20 000,00 Євро зі сплатою 10,5 % річних, і зобов`язувалась їх повернути не пізніше 22 січня 2009 року. Суму заборгованості по мірі можливості сплачувала, а в подальшому банком було звернено стягнення на заставне майно. Протягом більш як три роки жодних платежів нею не проводилось і будь-кого цього робити не уповноважувала. Враховуючи, що Банк пропустив строк позовної давності, просить у задоволенні позову відмовити.

Заяви (клопотання) учасників справи.

22.02.2019 року від відповідача ОСОБА_1 подано заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою.

23.05.2019 року від відповідача ОСОБА_1 подано клопотання про проведення судового засідання у її відсутності та вирішення заявленого письмового клопотання про витребування від позивача виписки з рахунків погашення кредитної заборгованості, оригіналів первинних бухгалтерських документів, виписки з балансових рахунків.

04.04.2019 року від відповідача надійшла заява про надання можливості ознайомитись із матеріалами справи та витребування від позивача доказів щодо сплати нею боргу в розмірі 50 Євро.

04.04.2019 року від представника позивача поступила заява про надання можливості ознайомитись із матеріалами справи.

04.04.2019 року секретарем судового засідання Ілик Г.М. складено довідку про те, що судове засідання не відбулось у зв`язку з неявкою сторін.

02.05.2019 року позивачем направлено на адресу суду копії квитанції про сплату заборгованості від 01 лютого 2019 року, а також виписку із рахунку заборгованості.

23.05.2019 року на адресу суду від представника позивача поступило клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують, у задоволенні клопотань відповідача просять відмовити.

23.05.2019 року секретарем судового засідання Ілик Г.М. складено довідку про те, що судове засідання не відбулось у зв`язку з поданими заявами сторін.

28.05.2019 року від відповідача надійшло клопотання про призначення справи за правилами загального позовного провадження, та витребування доказів, а саме виписки із рахунків заборгованості по спірному кредитному договору за період 2015-2019 років.

24.06.2019 року на виконання ухвали суду ПАТ «Державний ощадний банк Україна» надано копії меморіальних ордерів від 05 листопада 2015 року по 29 березня 2016 року.

24 червня 2019 року від відповідача по справі надійшла заява, у якій проти закриття підготовчого судового розгляду категорично заперечила та просить витребувати у банку оригінали документів, де містяться підписи щодо оплати нею заборгованості за кредитним договором, так як будь-яких оплат декілька років не проводила.

08 липня 2019 року від відповідача поступила заява, в якій просить повторно витребувати оригінали документів де міститься її підпис і свідчить про сплату заборгованості за кредитним договором від 23 січня 2006 року.

22.08.2019 року від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду щодо витребування оригіналів документів. Відповідно до вказаної заяви позивач повідомляє, що не має змоги надати оригінали документів у визначений судом строк у зв`язку з тим, що їх частина знаходиться у м. Києві.

28.08.2019 року позивачем ПАТ «Державний ощадний банк Україна» надано оригінали заявок на переказ готівки, а також меморіальних ордерів без підпису платника.

28.08.2019 року від представника відповідача поступила заява про надання можливості ознайомитись із наданими оригіналами документів та зняття копій.

28.08.2019 року представником відповідача подано клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

01.04.2020 року секретарем судового засідання Ілик Г.М. складено довідку про те, що судове засідання не відбулось у зв`язку з неявкою сторін.

22.04.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з Ковід-19.

16.06.2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про призначення судової-почеркознавчої експертизи, проведення якої просить доручити експертам Хмельницького відділення КНДІСЕ.

08.07.2020 року від експерта поступило клопотання про надання додатково достовірних вільних зразків почерку та підпису ОСОБА_1

21.10.2020 року на адресу суду надійшло повідомлення Хмельницького відділення КНДІСЕ повідомлення про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи у зв`язку з невиконанням клопотання експерта.

22.01.2021 року від представника позивача поступило клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що представник приймає участь у іншому судовому засіданні.

09.02.2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про призначення судової-почеркознавчої експертизи, проведення якої просить доручити експертам Хмельницького відділення КНДІСЕ.

17.03.2021 року від представника відповідача поступило клопотання про доручення до матеріалів справи додаткових взірців підпису відповідач ОСОБА_1 .

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Підволочиського районного суду від 08 лютого 2019 року ОСОБА_2 відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

25 лютого 2019 року секретарем судового засідання Ілик Г.М. складено довідку про відкладення розгляду справи на 04 квітня 2019 року у зв`язку із неявкою сторін.

04 березня 2019 року згідно розпорядження Підволочиського районного суду № 21 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи через відбуття судді у відпустку у зв`язку із вагітністю та пологами.

Ухвалою Підволочиського районного суду від 04 березня 2019 року суддею Сташків Н.Б. прийнято до розгляду справу за позовом ПАТ «Державний ощадний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначено до розгляду на 04 квітня 2019 року.

Ухвалою Підволочиського районного суду від 31 травня 2019 року клопотання відповідача задоволено, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання, витребувано від позивача виписки із рахунку погашення заборгованості від 23 січня 2006 року щодо сплати нею коштів за період 2015-2019 роки.

Ухвалою суду від 08 липня 2019 року витребувано із банку оригінали меморіальних ордерів заявки на переказ готівки та виписку по рахунку за період з 2015-2019 роки.

Ухвалою Підволочиського районного суду від 28 серпня 2019 року призначено почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено провести експертам КНДІСЕ у Тернопільській області.

16.06.2020 року Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області у справі призначено почеркознавчу експертизу, яку призначено доручити експертам Хмельницького КНДІСЕ.

16 червня 2020 року ухвалою Підволочиського районного суду зобов`язано ОСОБА_1 надати експериментальні та вільні взірці підпису, а також усі можливі документи, що наближені до 2016-2019 років у яких підпис виконаний особисто ОСОБА_1

09.02.2021 року Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області у справі призначено почеркознавчу експертизу, яку призначено доручити експертам Хмельницького КНДІСЕ.

Фактичні обставини, встановлені судом та нормативно правове обґрунтування.

Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб що визначений законом.

Відповідно до вимог ст.. 15 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у випадках передбачених ЦПК.

Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», після проведених 07.06.2011року змін до Статуту банку, затверджених постановою КМУ від 06 квітня 2011р. № 502 „Про внесення змін до постанови КМУ від 25 лютого 2003 року №261" перейменовано на Публічне акціонерне товариство „Державний ощадний банк України"

30 січня 2019 року ПАТ "Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Так, судом встановлено, що 23 січня 2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3 на суму 20 000,00 Євро зі сплатою 10,5 % річних. Позичальник згідно умов даного договору зобов`язався повернути кредит не пізніше 22 січня 2009 року.

На виконання п.1.3 Кредитного договору кредит надано одноразово - готівкою, що підтверджується заявою на видачу готівки від 21.12.2005 року.

Згідно п.1.6 Кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язалась здійснювати погашення Кредиту щоквартальними частинами в сумі 1667,00 Євро до 22 січня 2009 року шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань.

З метою забезпечення належного виконання покладених згідно кредитного договору № 3 від 23 січня 2006 року зобов`язань - 24 січня 2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 укладено договір застави, відповідно до якого заставодавець передав у заставу належне йому майно, а саме : сідловий тягач марки Volvo FH 12380, 1997 року випуску, р.н.з. НОМЕР_1 , напівпричіп - рефрежиратор Lamberet Vannes 1991 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 .

Підпунктом 3.2.2 п.3.2. Кредитного Договору сторони погодили, що при виникненні простроченої заборгованості за кредитом або процентами чи комісійними винагородами ( у разі їх стягнення згідно з умовами цього договору), а також в інших випадках, передбачених цим договором. Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку в тому числі, шляхом звернення на заставлене майно.

Згідно п.4.2 Договору, Позичальник за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування Кредитом, комісій, винагород та інших платежів за цим Договором зобов`язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,02% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТВБВ № 10010/039 філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» за кредитним договором № 3 від 23 січня 2006 року станом на 16 січня 2019 року становить 19047,42 Євро.

Таким чином судом встановлено, що 23 січня 2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем був укладений кредитний договір № 3 на суму 20 000,00 Євро зі сплатою 10,5 % річних. Позичальник згідно умов даного договору зобов`язався повернути кредит не пізніше 22 січня 2009 року. На виконання договірних зобов`язань між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 був укладений договір застави належних йому транспортних засобів, на котрі 09 листопада 2009 року вчинено виконавчий напис нотаріуса.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

09 листопада 2009 року приватним нотаріусом Підволочиського нотаріального округу Коломійчуком О.І. вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення на рухоме майно, що належить ОСОБА_3 , а саме сідловий тягач Volvo FH 12380, 1997 року випуску, р.н.з. НОМЕР_1 , напівпричіп - рефрежиратор Lamberet Vannes 1991 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 в межах суми стягнення 20694,61 Євро, що становить 245852,00 грн.

Після звернення з заявою про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на заставне рухоме майно змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Однак, таких вимог позивачем заявлено не було.

Аналогічні висновки висвітлені Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц, від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 28 січня 2019 року №127/4103/16-ц, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд дійшов переконання, що звернувшись до приватного нотаріуса про звернення стягнення на заставне нерухоме майно, позивач реалізував своє право на пред`явлення вимоги в порядку частини другої статті 1050 ЦК України, чим змінив строк виконання в повному обсязі кредитного зобов`язання відповідача.

Пунктом 6.7. Кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобов`язань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені, тощо), що передбачені умовами цього Договору.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Згідно ст. ст. 261, 264 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності переривається вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Переривання перебігу позовної давності можливе лише тоді, коли такий строк не закінчився.

Статтею 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Сторона відповідача зазначає, що перебіг позовної давності розпочався 22 січня 2009 року, на наступний день після того, як закінчився кінцевий строк повернення коштів та закінчився 22 січня 2012року. Як встановлено, позов до суду подано 30.01.2019 року.

Верховним Судом України в постанові від 23 листопада 2016 року у справі №6-2104цс16 висловлено правову позицію, згідно якої початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Враховуючи, що переривання перебігу позовної давності можливе лише в межах строку позовної давності, тому у даному випадку з`ясуванню підлягають обставини щодо переривання перебігу позовної давності у 3-х річний період.

На виконання ухвали Підволочиського районного суду ПАТ «Державний Ощадний банк України» надано копії меморіальних ордерів, зокрема № 36565459 від 05 листопада 2015 року, № 3713750 від 25 листопада 2015 року, № 39727142 від 04 лютого 2016 року, № 415785051 від 29 березня 2016 року.

Судом оглянуто вказані меморіальні ордери та встановлено, що вони є копіями, засвідченими представником Банку, без жодного підпису сторін, оплату яких категорично заперечувалась відповідачем по справі.

Відповідно до пп. 1.2 п.1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою правління Національного банку України № 174 від 01.06.2011 (надалі - Інструкція) цією Інструкцією визначені зразки касових документів, на підставі яких здійснюються приймання і видача готівки з операційної каси.

Згідно пп.1.3 п.1 розділу IV Інструкції, касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

Таким чином, суд враховуючи, що надані меморіальні ордери за період з 2015-2016 років на погашення кредитних зобов`язань згідно договору кредиту № 3 від 23 січня 2006 року не містять усіх необхідних реквізитів, зокрема підписів відповідача та працівника банку, доказів того, що дійсно дані кошти були зараховані в рахунок погашення кредиту та поступили на відповідний рахунок банку боржником ОСОБА_1 , не відповідають вимогам інструкції про ведення касових операцій банками України, а також заперечувались відповідачем, не бере їх до уваги як доказ переривання строку позовної давності та сплати заборгованості за кредитним договором відповідачем ОСОБА_1 .

Крім того, представником позивача на підтвердження строку переривання позовної давності долучено оригінали заяв на переказ готівки від 23 січня 2019 року та 01 лютого 2019 року на суму по 50 Євро кожен, у яких міститься підпис ОСОБА_1 .

Як слідує із клопотання представника відповідача, остання заперечує погашення нею заборгованості по кредиту та стверджує, що їй невідомо хто б міг погашати кредит, оскільки нікого на це не уповноважувала.

Будучи допитаною у судовому засіданні в якості свідка працівник ПАТ «Державний ощадний банк Україна» ОСОБА_4 суду показала, що їй відомо про наявність перед банком кредитних зобов`язань відповідача по справі ОСОБА_1 . Кошти в рахунок погашення кредиту згідно кредитного договору сплачувала відповідач або її чоловік ОСОБА_3 .

Будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 , котрий являється чоловіком відповідача ОСОБА_1 , суду показав, що йому відомо про отримання його дружиною ОСОБА_1 кредиту на суму 20 000 Євро. На виконання нею своїх зобов`язань він заставив належне йому майно. ОСОБА_1 самостійно здійснювала оплату кредиту згідно умов та додатку до договору. Він особисто за неї по вказаному кредитному договору жодних коштів не вносив. У нього на час виникнення спірних правовідносин був відкритий кредит із іншим банком, та враховуючи, що у смт. Підволочиську відсутнє відділення, а у Тернопіль їздити не рентабельно, проводив його оплату у відділенні Ощадбанку смт. Підволочиська, проте виключно на погашення своїх фінансових зобов`язань.

Згідно заявок на переказ готівки № від 23 січня 2019 року на суму 50 Євро та № від 01 лютого 2019 року на суму 50 Євро вбачається, що на них містяться підписи касира, печатка банку, а також підпис платника. Крім того у даних заявках на переказ готівки у графі платник вказана ОСОБА_1 .

Разом із тим, відповідно до резолютивної частини висновку експерта Хмельницького відділення КНДІСЕ № 958-961/21-26 від 19.05.2021 року вбачається, що підпис у графі «Підпис платника» у заявах на переказ готівки № від 23 січня 2019 року на суму 50 Євро та № від 01 лютого 2019 року на суму 50 Євро виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єктами первинного фінансового моніторингу є банки, страховики (перестраховики), страхові (перестрахові) брокери, кредитні спілки, ломбарди та інші фінансові установи.

Відповідно до даного Закону Суб`єкт первинного фінансового моніторингу відповідно до законодавства зобов`язаний на підставі поданих клієнтом (представником клієнта) офіційних документів або засвідчених в установленому порядку їх копій (якшо інше не передбачено цим Законом) здійснювати ідентифікацію та верифікацію клієнта (представника клієнта). Зазначені у частині першій цієї статті документи мають бути чинними (дійсними) на момент їх подання та включати всі необхідні ідентифікаційні дані. Під час ідентифікації та верифікації нерезидентів суб`єкти первинного фінансового моніторингу встановлюють:

1) для фізичної особи - прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові, дату народження, номер (та за наявності - серію) паспорта (або іншого документа, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаний на території України для укладення правочинів), дату видачі та орган, що його видав, громадянство

Таким чином, працівником банку при оформлені заяви на переказ готівки № від 23 січня 2019 року на суму 50 Євро та заяви на переказ готівки № від 01 лютого 2019 року на суму 50 Євро не встановлювалась особа платника.

З огляду на викладене, твердження сторони відповідача щодо внесення коштів через касу банку і проставлення підпису в заявах на переказ готівки не нею, а іншою невстановленою особою є обґрунтованими та доводяться дослідженими в судовому засіданні як письмовими доказами так і показами свідків та логічними і послідовними поясненнями відповідача ОСОБА_1 .

За вказаних обставин судом встановлено, що періодичні платежі на погашення заборгованості за кредитним договором № 3 від 23 січня 2006 року відповідачем ОСОБА_1 протягом 2015-2019 років не здійснювались, а також те, що боржник ОСОБА_1 не уповноважувала на їх перерахування (оплату) інших осіб від її імені.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором, у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року в справі № 127/5540/16-ц.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено, представник позивача звернувся до суду зі спливом позовної давності, про застосування якої заявив відповідач, і належних доказів, які б свідчили про її переривання, зокрема, погашення боргу відповідачем особисто або через уповноваженого нею представника, не надав, оскільки внесення коштів на погашення заборгованості за кредитним договором протягом 2015-2019 років здійснювалось не відповідачем ОСОБА_1 , а іншою особою.

З наведених вище підстав перебіг позовної давності не переривався.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 30 вересня 2020 року в справі справа № 607/10847/16-ц.

Разом із тим, суд не бере до уваги пояснення представника позивача, а також покази свідка ОСОБА_4 , що кошти були сплачені відповідачем ОСОБА_1 , чи/або її чоловіком ОСОБА_3 , оскільки вказані твердження спростовуються дослідженими та проаналізованими у судовому засіданні письмовими доказами, зокрема висновком експерта та показами свідка ОСОБА_3 , котрий вказав, що сплачував кошти по власному кредитному договору, а не по договору своєї дружини.

Вчинення таких дій на виконання зобов`язань боржника, її чоловіком ОСОБА_3 не підтверджено у судовому засіданні і не може вважатися дією, що перериває перебіг позовної давності, позаяк такі дії вчинено не уповноваженою на це особою, тобто не особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року у справі № 127/5540/16-ц).

Крім того, переривання позовної давності поза її межами не відбувається.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 24 квітня 2019 року в справі № 569/8314/14-ц.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що АТ «Ощадбанк» звернувся до суду зі спливом позовної давності, а тому відповідно до положень ст. 267 ЦК України в задоволенні позову слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За вказаних обставин враховуючи, що судовий збір сплачено позивачем, а у задоволенні позовних вимог відмовлено, тому зараховується в користь держави в межах суми платежу за подання позову до суду.

На підставі наведеного, та керуючись ст. ст. 13, 141, 247, 263-265, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 525,526,625, 611,625,1050 ЦК України суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення сторони можуть отримати не пізніше 10 днів з часу проголошення вступної та резолютивної частини в канцелярії суду.

Суддя - підпис

з оригіналом згідно :

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б. Сташків