Справа № 243/7912/21
Провадження № 2/243/2352/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2021 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Фаліна І.Ю.,
секретаря судового засідання Олещенко Д.М,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області справу за позовною заявою заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу будинку серія ВБР № 315801 від 20 червня 2007 року. Разом з нею в житловому будинку зареєстрований її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачка у вищезазначеному будинку не проживає з 2018 року, особистих речей, побутової техніки, меблів та іншого в будинку не має. Разом з позивачкою ОСОБА_2 виїхав до Російської Федерації, де і мешкають на даний час. Відповідач не бажає повертатись в Україну, не бажає проживати в належному їй будинку, але він не має можливості добровільно знятись з реєстрації у належному їй будинку. Зазначила, що отримала паспорт громадянина Росії та разом с сином ОСОБА_2 мають постійне місце проживання. ОСОБА_2 навчається у ГБОУ СОШ № 427 Кронштадського району Санкт-Петербурга.
Вказує, що на даний час моє намір продати належний їй будинок, але не має можливості оскільки в будинку прописаний її син ОСОБА_2 , який не отримав паспорта громадянина України та є неповнолітнім. Отримати своєчасно паспорт громадянина України не було можливим. На даний час позивачка розлучена.
Просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Також просила справу розглядати без її участі, за участю її представника ОСОБА_3 .
В судове засідання представник позивачки ОСОБА_3 не з`явились. До суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Слов`янської міської ради в судове засідання не з`явився, до суду надано заяву, в якій В.о. міського голови, заступник міського голови Шаульська В.В. просить суд провести слухання справи за відсутності представника третьої особи та надано суду висновок органу опіки та піклування відповідно якого заперечують проти визнання неповнолітнього ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно договору купівлі-продажу будинку, який 20 червня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Соловар В.І., зареєстрований в реєстрі за № 1587 будинок АДРЕСА_1 належить позивачці ОСОБА_1 .
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка є єдиним власником квартири.
З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами по справі, що матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить Довідка видана 16.07.2021 року Виконавчим комітетом Слов`янської міської ради.
Позивачка та її син в даному будинку АДРЕСА_1 не проживають з 2018 року, що підтверджується актом № 195 від 16.07.2021 року, складеним керівником комітету мікрорайону Черевківка м. Слов`янська Чайка Ганною у присутності свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Цей факт також підтверджує копія паспорту серія НОМЕР_1 , виданого ГУ МВС Росії по м. Санкт-Петербургу та ленінградській області 10.02.2020 року ОСОБА_1 та копія паспорту серія НОМЕР_2 , виданого ГУ МВС Росії по м. Санкт-Петербургу та ленінградській області 04.02.2020 року ОСОБА_2 в яких вказана їх адреса реєстрації: АДРЕСА_2 з 04.03.2020 року, якими підтверджується факт проживання на території РФ за вищевказаною адресою.
З Висновку Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради № 29/03-1855 від 03.09.2021 року, вбачається, що Орган опіки та піклування вважає, що недоцільно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки неповнолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому вважають, що факт його не проживання у будинку не є підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом.
За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Частиною 2 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Частиною 1 статті 163 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.
Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Беручи до уваги той факт, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає у будинку АДРЕСА_1 , а проживає за іншою адресою: АДРЕСА_2 , суд приходить до переконання про законність вимог позивача та достатність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеним житлом.
Відповідно до ч. ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фактично право дитини на житло не буде порушене, адже ОСОБА_2 протягом тривалого часу не мешкає за місцем реєстрації, а мешкає в іншій країні, разом зі своєю матір`ю - позивачкою по справі, в той час як наявність лише формальної реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , у належному позивачеві будинку створює їй перешкоди у реалізації свого права власності на цей будинок.
За наведених обставин суд не погоджується з встановленою органом опіки та піклування недоцільністю визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Позивачка не вимагає компенсації судових витрат та просить суд покласти на неї судові витрати по справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 263-265, 280 ЦПК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 405 ЦК України, суд -
Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений та підписаний 13.10.2021.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.Ю. Фалін

Донецької області