Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/403/21
Єдиний унікальний №733/939/21
Рішення

іменем України

13 жовтня 2021 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Кулак О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

установив:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що з 29 жовтня 2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 29 жовтня 2016 року. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 . Дочка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини не надає, що змусило позивача звернутись до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання.

Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. Згідно письмової заяви просила провести розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином. Згідно письмової заяви просив суд розглянути справу без його участі, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини в мінімальному розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Згідно копії Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 29 жовтня 2016 року, зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ), Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області складено 29 жовтня 2016 року відповідний актовий запис № 1509 (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилася дочка ОСОБА_3 , про що Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області видано відповідне Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 09 березня 2017 року (а.с.5).

Неповнолітня дитина сторін ОСОБА_3 , фактично проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 25 серпня 2021 року за № 7-128, виданою виконавчим комітетом Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (а.с.6).

В силу ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сімейним кодексом України гарантовано згідно до ст.141, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України та роз`яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.1,2 ст.182 СК України).

Згідно ч.1 ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

У відповідності до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України).

За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи, що спільна дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітньою та проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, при цьому, суд враховує, що відповідач, є особою молодого віку та може працевлаштуватися, будь-яких належних та допустимих доказів того, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу, чи перебування на його утриманні інших осіб (дітей, непрацездатних батьків тощо) матеріали справи не містять, при цьому заявлені позовні вимоги в частині призначення мінімального розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини визнав, тому суд з метою забезпечення принципу пріоритету інтересів дитини, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Саме такий розмір аліментів, на думку суду, має бути необхідним та достатнім для забезпечення неповнолітньої дитини до досягнення повноліття.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 280-284, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 26 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави 908 грн. 00 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянки України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.В. Фетісова