ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Нежури В.А.,

з участю секретаря Мариненко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Барбашином Сергієм Дмитровичем, на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Буд», ОСОБА_1 , Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради про визнання недійсним договору,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Житло-Буд", ОСОБА_1 , Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради про визнання недійсним договору.03.02.2021 року представник позивача звернувся із клопотанням про призначення додаткової комплексної судово-технічної та судово-почеркознавчої експертизи з переліком питань, які слід поставити експерту з метою усунення неповноти висновку № 2420.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року клопотання представника позивача про призначення додаткової комплексної судово-технічної та судово-почеркознавчої експертизи у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ "Житло-Буд", ОСОБА_1 , Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради про визнання недійсним договору задоволено. Призначено по справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ "Житло-Буд", ОСОБА_1 , Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради про визнання недійсним договору додаткову комплексну судово-технічну та судово-почеркознавчу експертизи, доручивши її проведення Товариству з обмеженою відповідальністю «Київська незалежна судово-експертна установа». Провадження по справі зупинено до проведення експертизи.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 , через представника- адвоката Барбашина СергіяДмитровича, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не з`ясування всіх фактичних обставин справи, просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою залишити без задоволення клопотання про призначення додаткової експертизи.

При цьому, апелянт зазначає, що суд визначив для проведення експертизи установу, яка не має права її проводити, а об`єктом дослідження визначено не оригінали документів, що є неприпустимим для проведення почеркознавчої експертизи. Вказує, що судом першої інстанції не враховано позицію та заперечення відповідачаз цього приводу. Оскаржувана ухвала не містить обґрунтування, в якій частині висновок експерта є неповним або є неясним, які додаткові дослідження потрібно провести.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Однак відзив до суду не надійшов.

11 жовтня 2021 року до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_2 , подані представником - ОСОБА_3 , згідно яких позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. При цьому зазначає, що суд першої інстанції вірно вважав, що вирішення питання, які просив позивач у первісній експертизі неможливо без фактичного проведення додаткової експертизи. Експерт дослідив не всі надані йому на дослідження об`єкти, тому висновок є неповним.

В судовому засіданні апелянт та її представник просили апеляційну скаргу задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи клопотання про призначення додаткової експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що без спеціальних знань неможливо дати відповіді на питання, поставлені представником позивача.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції колегія судді виходить з наступного.

Так, судом встановлено, що в провадження Печерського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Буд», ОСОБА_1 , Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради про визнання недійсним договору.

23 січня 2018 року по справі проведено судово-почеркознавчу експертизу на надано висновок експерта № 2420 (т.3, а.с. 132-144).

03.02.2021 року представник позивача звернувся із клопотанням про призначення додаткової комплексної судово-технічної та судово-почеркознавчої експертизи з переліком питань, які слід поставити експерту з метою усунення неповноти висновку № 2420, оскільки при проведенні експертизи експертом було неповно проведення дослідження, а саме не досліджені документи, які містяться на а.с. 68-71 т.3, і які саме відповідно до ухвали суду направлялися для дослідження.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них, не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Відповідач через свого представника скористалася своїм правом надати заперечення на заявлене клопотання про призначення експертизи.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.2 ст.102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. Тому розглядаючи клопотання про призначення експертизи суд має його задовольнити саме у випадку, якщо обставини, про з`ясування яких заявлене клопотання, мають значення для справи та якщо їх з`ясування потребує спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо та лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька.

Відповідно до п.4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Як зазначає Пленум ВС України у постанові N 5 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду", висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України "Про судову експертизу", і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

Питання, на які представник позивача бажає отримати відповідь, мають безпосередній зв`язок з вказаною підставою позову, і на них можна отримати відповідь лише експертним шляхом.

Призначаючи додаткову судову експертизу суд першої інстанції врахував, що без спеціальних знань неможливо дати відповіді на питання, поставлені представником позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає обґрунтованими посилання позивача на те, що експерт дослідив не всі надані йому на дослідження об`єкти, тому висновок є неповним. Вказані обставини знайшли своє підтвердження під час перегляду справи і не заперечувалися стороною апелянта.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта про те, що суд помилково визначив для проведення експертизи установу, яка не має права її проводити оскільки основна експертиза була проведена саме цією установою і відповідно до вимог ч.1 ст. 113 ЦПК України доручення тому самому експерту (експертам) проведення додаткової експертизи не забороняється.

Доводи апелянта про неможливість проведення експертизи за ксерокопіями документів, як підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про призначення додаткової експертизи апеляційний суд теж розцінює критично, оскільки це питання є виключною прерогативою експерта і у разі неможливості дачі висновку з тих чи інших підстав, саме експерт робить про це висновок в межах своєї компетенції.

Що ж до доводів стосовно законності такої експертизи та її належності, як доказу, то апеляційний суд їх до уваги не приймає, оскільки такі висновки суд робить лише під час ухвалення рішення суду по суті спору, приймаючи чи відхиляючи докази надані сторонами.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм процесуального права при його постановленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала не підлягає скасуванню, як така, що постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Барбашином Сергієм Дмитровичем- залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

В.А. Нежура