Справа № 456/5131/21
Провадження № 2/456/1398/2021
УХВАЛА

про задоволення заяви про самовідвід судді

08 жовтня 2021 року місто Стрий Львівської області

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі головуючого судді Микитина В.Я.,

сторони та інші учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач 1 ОСОБА_2 ;

відповідач 2 ОСОБА_3 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів 1, - ОСОБА_4 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів 2, - Територіальний сервісний центр № 4645 регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів 3, - Територіальний сервісний центр № 5641 регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області;

вимоги позивача про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним;

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву судді Микитина Володимира Ярославовича про самовідвід від розгляду вказаної цивільної справи, -

в с т а н о в и в:

Описова частина із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою.

07.10.2021 року у провадження Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшла цивільна справа № 456/5131/21, провадження № 2/456/1398/2021, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_4 , Територіального сервісного центру № 4645 регіонального сервісного центру МВС України у Львівській області та Територіального сервісного центру № 5641 регіонального сервісного центру МВС України у Рівненській області, про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним, разом із заявою позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення зазначеного позову (провадження № 2-з/456/84/2021).

Згідно протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.10.2021 року головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної цивільної справи, разом із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, визначено суддю Микитина В.Я..

08.10.2021 року суддею Микитиним В.Я. заявлено самовідвід від участі у розгляді вищевказаної цивільної справи та від заяви про вжиття заходів забезпечення позову у ній. Заява про самовідвід вмотивована тим, що одна із сторін у цій справі, а саме позивач ОСОБА_1 (він-же подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову), є батьком дружини головуючого судді Микитина В.Я. (тестем), тобто близькою йому особою, що, на переконання судді, виключає можливість його участі у зазначеному судовому провадженні та розглядати справу у цілому, у тому числі й вирішувати питання про вжиття заходів забезпечення позову. Відтак, суддя Микитин В.Я. вважав за необхідне невідкладно виконати свій обов`язок, визначений ч. 1 ст. 39 ЦПК України, та заявити самовідвід.

Учасники справи, на виконання вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України, про розгляд заяви про самовідвід судді Микитина В.Я. не повідомлялись. Необхідності призначати судове засідання для вирішення зазначеної заяви про самовідвід у суду не було, у зв`язку з чим суд вважав за можливе проводити її розгляд у письмовому провадженні без призначення судового засідання.

Закон та джерела права, якими керувався суд, постановляючи дану ухвалу.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 10.12.2009 року у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (заява № 4785/02) зазначено: «згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими».

Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, існування неупередженості повинно бути визначено за наступними критеріями: суб`єктивний тест, що вивчає персональні переконання і поведінку конкретного судді, з метою визначення чи існувало неупереджене або суб`єктивне ставлення судді у конкретній справі; також, відповідно до об`єктивного тесту визначається чи суд, а також, серед іншого, його структура, забезпечила відповідні гарантії для виключення легітимних сумнівів стосовно його неупередженості. У зв`язку з цим, навіть прояви неупередженості мають значення. Іншими словами, «правосуддя має не тільки здійснюватися, а повинно також демонструватись». Під сумнівом довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Так, кожний суддя стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи».

Частиною 1 ст. 36 ЦПК України визначенні підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

В силу ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, визначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ч. ч. 1, 9 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. вирішується невідкладно. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Встановлені судом обставини справи, пов`язані із вирішенням заяви про самовідвід судді, та висновок суду за результатами вирішення цієї заяви.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, заяви про вжиття заходів забезпечення позову, а також заяви про самовідвід судді, позивачем у цій цивільній справі є ОСОБА_1 , який одночасно подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову. У свою чергу, зазначений позивач (заявник) являється батьком ОСОБА_5 , яка є дружиною судді Микитина В.Я., визначеного системою автоматизованого розподілу справи як головуючого для її розгляду та як головуючого для розгляду поданої у ній заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи наведене, з метою усунення будь-яких суб`єктивних переконань учасників цієї справи в упередженості головуючого судді Микитина В.Я., суд, з огляду на передбачену пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року вимогу щодо забезпечення судом умов, за яких були б неможливі будь-які сумніви у його безсторонності, вважає своїм обов`язком забезпечити учасникам цієї справи дотримання конституційного права на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і безстороннім судом, задовольнивши заявлений самовідвід судді Микитину В.Я. і відвести його від розгляду даної справи та від вирішення поданої у ній заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 36, 39-40, 247, 258, 260-261, 353-354 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву головуючого судді Микитина Володимира Ярославовича про самовідвід від участі у розгляді справи № 456/5131/21, провадження № 2/456/1398/2021, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_4 , Територіального сервісного центру № 4645 регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та Територіального сервісного центру № 5641 регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області, про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним, а також від участі у вирішенні поданої ОСОБА_1 у цій справі заяви про вжиття заходів забезпечення позову (провадження № 2-з/456/84/2021), задовольнити.

Цивільну справу № 456/5131/21, провадження № 2/456/1398/2021, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_4 , Територіального сервісного центру № 4645 регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та Територіального сервісного центру № 5641 регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області, про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним, разом із заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову (провадження № 2-з/456/84/2021), - передати до канцелярії Стрийського міськрайонного суду Львівської області, для виконання вимог, визначених ч. 1 ст. 33 та ч. 1 ст. 41 ЦПК України.

Строк і порядок набрання ухвалою суду законної сили та її оскарження.

Ухвала суду, в силу положень ч. 2 ст. 261 та ч. 1 ст. 353 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею, оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Дата складення та підписання ухвали суду: 08 жовтня 2021 року.

Суддя В.Я. Микитин