Постанова

Іменем України

06 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 128/1453/18

провадження № 61-5750св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17 грудня 2019 року у складі судді Бондаренко О. І. та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 лютого

2020 року у складі колегії суддів: Оніщука В. В., Голоти Л. О., Копаничук С. Г.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суду з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення збитків та моральної шкоди завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 23 грудня 2016 року о 16 год. 25 хв. на автодорозі сполученням м. Погребище - с. Дзюньків Погребищенського району Вінницької області, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , на нерегульованому перехресті, перед зміною напрямку руху не переконався, що то буде безпечно, виконуючи маневр повороту ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2115», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням позивача, де той рухався по належній смузі руху у зустрічному напрямку, в результаті чого позивачу заподіяно тілесні ушкодження, а належний йому автомобіль отримав механічні ушкодження.

ДТП сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , про що свідчить вирок Погребищенського районного суду Вінницької області від 19 червня 2017 року,

а висновок судово-медичного експерта № 330 від 27 березня 2017 року підтверджує отримання позивачем тілесних ушкоджень в результаті вказаної ДТП.

Починаючи з 23 грудня 2016 року по цей час позивач періодично проходить медичні обстеження, пов`язані з травмами отриманими при ДТП.

Згідно висновку експерта № 53 від 27 березня 2017 року вартість ремонтно - відновлювальних робіт автомобіля «ВАЗ 2115», номерний знак НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження під час ДТП складає 103 578,18 грн, страхове відшкодування складає 27 889,40 грн, яке не покриває повністю витрати позивача на ремонт автомобіля.

Внаслідок дій відповідача, позивачу заподіяно моральну шкоди, яка виразилася у фізичному болю, емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях, порушенні звичного способу життя, а також у втраті довіри до оточуючих людей, оскільки відповідач ніяким чином не прагне допомогти компенсувати моральні страждання та відшкодувати заподіяні збитки.

За наведених обставин та з урахуванням уточнених вимог, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 75 688,78 грн завданих збитків на ремонтно - відновлювальні роботи автомобіля, моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн, витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 4 000,00 грн та сплачений судовий збір.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 17 грудня

2019 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від

20 лютого 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки на ремонтно - відновлювальні роботи автомобіля «ВАЗ - 2115», державний номерний знак

НОМЕР_2 , в розмірі 75 688 грн. 78 коп. та компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн, а всього: 90 688,78 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 3790,00 грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 907,00 грн.

Суди виходили із того, що майнову шкоду позивачу завдано з вини ОСОБА_2 , вартість ремонтно - відновлювальних робіт автомобіля «ВАЗ 2115», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження під час ДТП складає 103 578,18 грн, з яких 27 889,40 грн сплачено ПАТ НАСК «Оранта», а тому з відповідача слід стягнути різницю між вартістю відновлювальних робіт та фактично виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 75 688,78 грн.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, то суди з урахуванням характеру діяння, негативних наслідків в здоров`ї та житті позивача, тривалості його моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, розмір моральної шкоди визначили в сумі 15 000,00 грн.

Аргументи учасників справи

22 березня 2020 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу,

в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційної інстанції повністю, рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитків, моральної шкоди та судових витрат, ухвалити в цій частині нове рішення яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди відмовити, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500,00 грн моральної шкоди та 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди не звернули увагу на те, що цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди - відповідача, на момент настання ДТП застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» і полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено ліміт відповідальності в розмірі 100 000,00 грн, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення збитків не підлягають задоволенню; не врахували висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) щодо відповідальності за завдану винуватцем ДТП шкоду страхової компанії відповідно до ліміту; відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів

в підтвердження моральної шкоди.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржуються в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків та компенсацію моральної шкоди в розмірі 14 500,00 грн, тому в іншій частині судові рішення в касаційному порядку не переглядаються.

Рух справи, межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції

в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 20 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження в цій справі на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних судових рішеннях застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц).

В ухвалі зазначено, що результат аналізу змісту касаційної скарги свідчить, що касаційна скарга може стосуватися питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), а тому судове рішення у справі підлягає касаційному оскарженню.

Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Суди встановили, що згідно з вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 19 червня 2017 року ОСОБА_2 , 23 грудня 2016 року, близько 16 год. 25 хв., керуючи власним технічно справним автомобілем «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою сполученням

м. Погребище - с. Дзюньків Погребищенського району, на нерегульованому перехресті з автодорогою на с. Саражинці Погребищенського району, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод для руху або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виконуючи маневр повороту ліворуч, не надав перевагу у русі, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2115», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по належній смузі руху

у зустрічному напрямку.

Вказаним вироком суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України (а. с. 7 - 8).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 20 березня 2017 року № 30

у ОСОБА_1 мали місце тілесні ушкодження у виді забійної рани, гематом та саден обличчя, саден на тильній поверхні лівої кисті, в ділянках правого та лівого колінного суглобів. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_1 належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк за обставин ДТП, вказаних у постанові про призначення експертизи - 23 грудня 2016 року (а. с. 9).

Згідно із висновком експерта від 27 березня 2017 року № 53 за результатами проведеної автотоварознавчої експертизи в рамках кримінального провадження № 0000421, вартість ремонтно - відновлювальних робіт автомобіля «ВАЗ 2115» державний номерний знак НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження під час ДТП складає 103 578,18 грн. (а. с. 4 - 6).

На момент скоєння ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта»» (а. с. 27).

На підставі повідомлення про ДТП, заяви про страхове відшкодування, протоколу (акту) огляду транспортного засобу, зведеної таблиці даних попереднього розрахунку розміру збитку від 03 березня 2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 21150» номерний знак НОМЕР_2 ,

з урахуванням зносу, становить 27 889,40 грн. (а. с. 78 - 87).

Вказана сума, згідно заяви на видачу готівки №4 від 15 травня 2018 року, виплачена ОСОБА_1 (а. с. 10).

Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з абзацом першим пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У статтях 28, 29 зазначеного Закону передбачено, що шкода, заподіяна

в результаті ДТП майну потерпілого ? це шкода, пов`язана, зокрема,

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому

у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) викладений правовий висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди

і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди».

Отже, майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт).

У статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди,

а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що згідно із висновком експерта від

27 березня 2017 року № 53 за результатами проведеної автотоварознавчої експертизи в рамках кримінального провадження № 0000421, вартість ремонтно - відновлювальних робіт автомобіля «ВАЗ 2115» державний номерний знак НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження під час ДТП складає 103 578,18 грн, розмір матеріального збитку (визначеного за ринковою вартістю автомобіля «ВАЗ 2115» на момент ДТП) з ПДВ складає 87 880,00 грн (а. с. 4 - 6).

На підставі протоколу (акту) огляду транспортного засобу, зведеної таблиці даних попереднього розрахунку розміру збитку, розрахунку страхового відшкодування та страхового акта ПАТ «НАСК «Оранта» від 01 серпня 2018 року ринкова вартість автомобіля «ВАЗ 2115» - 87 455,20 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 21150» без урахуванням зносу -

37 889,94 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 21150»,

з урахуванням зносу, становить 28 339,40 грн, розмір страхового

відшкодування - 27 889,40 грн (а. с. 78 - 87).

Вказана сума страхового відшкодування 15 травня 2018 року виплачена ОСОБА_1 за його заявою.

Суди на вказані обставини не звернули уваги та не надали їм належної оцінки,

у зв?язку з чим: не врахували, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодуванняпокладається на страховика, а на застраховану особу, яка завдала шкоду, майнова відповідальність може бути покладена лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком; не встановили фактичні розміри шкоди, завданої позивачу як власнику автомобіля «ВАЗ 2115» внаслідок його пошкодження під час ДТП, та розмір страхового відшкодування, відповідно, різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, право вимоги виплати якої має позивач за рахунок винної у ДТП особи (відповідача); не встановили чи звертався позивач до страховика з вимогою про виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальностіта у розмірі оціненої шкоди відповідно до висновку експерта від 27 березня 2017 року № 53, чи заперечував розміри шкоди і страхової виплати, визначені страховиком.

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Згідно із статтею 23 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа має право на відшкодування моральної шкоди,завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала

у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суди встановили, що позивачу завдано моральної шкоди внаслідок ДТП з вини відповідача, а визначаючи розмір її компенсації виходили з характеру діяння, негативних наслідків в здоров`ї та житті позивача, тривалості його моральних страждань, і з урахуванням вимог розумності та справедливості, визначивши такий розмір в сумі 15 000,00 грн. Тому колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги в цій частині.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку, що судові рішення в оскарженій частині частково ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, судові рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог про стягнення збитків та розподілу судових витрат з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, в іншій оскарженій частині - залишити без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України

у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими

в статтях 141-142 ЦПК України. У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження

№ 61-39028св18) зроблено висновок, що «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення

з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду (див. постанови від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження

№ 12-161гс19)).

Тому розподіл судових витрат,понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17 грудня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 лютого 2020 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків та розподілу судових витрат скасувати.

Передати справу № 128/1453/18 в зазначеній частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17 грудня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 лютого 2020 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про компенсацію моральної шкоди залишити без змін

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17 грудня 2019 року та постанова Вінницького апеляційного суду від 20 лютого 2020 року в скасованій частині втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук