КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 4-с/947/85/21
УХВАЛА

12.10.2021

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на постанови Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича, подану по справі №520/14802/16-ц за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_3 , ОСОБА_1

про визнання недійсними правочинів,

за зустрічним позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про визнання договору дійсним та стягнення заборгованості за договором позики,

за зустрічним позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_2

про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

15.09.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси зі скаргою на постанови Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича, в якій просить суд

поновити строк на оскарження постанови від 15.07.2021 р. про відкриття виконавчого провадження №66095770, постанови від 30.07.2021 р. про накладення штрафу ВП№66095770 та постанови від 04.08.2021 р. про розшук майна боржника ВП№66095770;

визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича від 15.07.2021 р. про відкриття виконавчого провадження ВП №66095770;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколу Миколайовича скасувати постанову про: відкриття виконавчого провадження від 15.07.2021 р. ВП№66095770;

визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича від 30.07.2021 р. про накладення штрафу ВП№66095770;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколу Миколайовича скасувати постанову про накладення штрафу від 30.07.2021 р. ВП№66095770;

визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича від 04.08.2021 р. про розшук майна боржника ВП№66095770;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколу Миколайовича скасувати постанову про розшук майна боржника від 04.08.2021 р. ВН№66095770.

В обґрунтування наданої скарги скаржник посилається на те, що 10.08.2021 року вона отримала поштою постанову приватного виконавця Долинського М.М. від 30.07.2021 р. про накладення штрафу на неї - ОСОБА_4 у розмірі 1700 грн. за невиконання рішення Київського районного суду м. Одеси по справі №520/14802/16-цвід 09.12.2020 р., а також отримала постанову від 04.08.2021 р. про розшук майна боржника, а саме: автомобілю «Хюндай» модель - Акцент, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року випуску, № кузова НОМЕР_2 .

Скаржник вказує, що обґрунтовуючи накладення штрафу, приватний виконавець вказав, що 15.07.2021 року ним, постановою про відкриття виконавчого провадження було

відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа

Київського районного суду м. Одеси по справі №520/14802/16-ц від 08.02.2021 р.

щодо витребування від неї - ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 транспортний засіб

«Хюндай», модель - Акцент, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року

випуску, № кузова НОМЕР_2 . Зазначеною постановою боржника було зобов`язано виконати вимоги виконавчого листа протягом 10 робочих днів. Вказана постанова була направлена боржнику у відповідності до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче

провадження». Зі спливом встановленого строку, тобто станом на 30.07.2021 р.

боржником вимоги виконавчого документу та вимоги виконавця не виконані, будь-яких відомостей стосовно виконання чи причин невиконання на не надано.

Таким чином, як зазначає скаржник, приватний виконавець побачив дії, направлені на ухилення від виконання рішення суду та вирішив накласти штраф на неї - ОСОБА_1 в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів.

Однак, ОСОБА_1 вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, скаржник вказує, що в порушення ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець постанову про відкриття виконавчого провадження їй рекомендованим поштовим відправленням не надсилав, жодних відомостей про це оскаржувана постанова не містить. Відомостей про те, що вона - ОСОБА_1 або будь-хто з її родичів розписався та отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, оскаржувана постанова не містить.

Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що будь-яке судове рішення не зобов`язує її - ОСОБА_5 вчинити будь-які певні дії стосовно автомобіля, а в оскаржуваних постановах приватний виконавець посилається на ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) жвну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання),; а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку,

У даному випадку, як стверджує скаржник, судове рішення та виконавчий лист містять посилання лише «Витребувати від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 транспортний засіб «Hyundai Accent», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що наявний у приватного виконавця виконавчий документ, який не містить конкретних зобов`язувальних дій від боржника не може бути виконаний в порядку передбаченому ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.7 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Отже, на думку ОСОБА_1 , приватний виконавець Долинський М.М. не мав права на відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваних постанов, оскільки виконавчий документ не містить заходів примусового виконання рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У даному випадку, як вказує ОСОБА_1 , будь-який законний строк встановлений : приватним виконавцем нею - ОСОБА_1 порушений не був по причині неповідомлення її про наявність відкриття виконавчого провадження та неможливістю виконати виконавчий документ у встановленому порядку.

Такими чином, ОСОБА_1 вважає, що підлягають скасуванню незаконні постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, про накладення штрафу, і, як наслідок, про оголошення в розшук майна.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідною скаргою.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу скаргу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 16.09.2021року було прийнято скаргу до розгляду та відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанови Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича, подану по справі №520/14802/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсними правочинів за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та стягнення заборгованості за договором позики, а також за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Призначено скаргу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

11.10.2021 року до канцелярії суду від Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича надійшли копії матеріалів виконавчого провадження ВП №66095770.

Скаржник - ОСОБА_1 та її представник про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується присутністю представника скаржника у судовому засіданні 30.09.2021 року та підписом представника на довідковому листі, у судове засідання 12.10.2021 року не з`явились, про поважність причин відсутності суд не повідомили.

При цьому, суд зазначає, що 12.10.2021 року о 12 годині 14 хвилин на електронну адресу суду від представника скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, однак зазначене клопотання судом не розглядалось, оскільки судове засідання було призначено на 12.10.2021 року о 12 годині 30 хвилин, а клопотання отримано суддею 13.10.2021 року.

У судовому засіданні 12.10.2021 року Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Долинський Микола Миколайович та ОСОБА_2 проти скарги заперечували, просили суд відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

ОСОБА_3 про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом, у судове засідання 12.10.2021 року не з`явився, про поважність причин відсутності суд не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю скаржника, її представника та ОСОБА_3 , за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення приватного виконавця, ОСОБА_2 , проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала справа №520/14802/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсними правочинів, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та стягнення заборгованості за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 09.12.2020 року, було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 .

Визнано транспортний засіб «Hyundai Accent», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частку транспортного засобу «Hyundai Accent», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 як на об`єкт спільного майна подружжя,залишивши за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частку даного транспортного засобу.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу від 07.07.2016 року №2110/04/5141/2016, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , щодо купівлі-продажу транспортного засобу «Hyundai Accent», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 .

Витребувано від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 транспортний засіб «Hyundai Accent», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 .

Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики укладеного 26.04.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності та визнання права власності на 1/2 частину рухомого майна.

Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання укладеного договору позики дійсним та стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості.

Судові витрати у загальному розмірі 5073,42 грн. понесені ОСОБА_2 стягнуто на її користь в рівних частках: з ОСОБА_3 та з ОСОБА_1 у розмірі 2 536,71 грн.

08.02.2021 року Київським районним судом м. Одеси було видано відповідний виконавчий лист про витребування від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 транспортний засіб «Hyundai Accent», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 .

Постановою Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича від 15.07.2021 року було відкрито виконавче провадження ВП №66095770 з примусового виконання виконавчого листа № 520/14802/16-ц, виданого 08.02.2021 року Київським районним судом м. Одеси про витребування від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 транспортний засіб «Hyundai Accent», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 .

15.07.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським Миколою Миколайовичем булл винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

30.07.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським Миколою Миколайовичем було винесено постанову про накладення штрафу, якою, за невиконання рішення Київського районного суду м. Одеси по справі №520/14802/16-ц від 09.12.2020 року на боржника - ОСОБА_1 накладено штраф на користь держави у розмірі 1 700,00грн.

04.08.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським Миколою Миколайовичем було винесено постанову про розшук майна боржника, якою оголошено у розшук майно боржника: «Hyundai Accent», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 .

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, завершальною стадією якого є виконання судового рішення. Затримання виконання судового рішення може бути виправданим лише за виняткових обставин. Проте, у будь-якому разі, таке затримання не може бути настільки довгим, аби була знищена сама сутність того права, яке захищається частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях дійшов висновку, що неспроможність держави вжити належних заходів для виконання рішення суду впродовж строку, визначеного національним законодавством, означає позбавлення частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод її корисного значення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Бурдов проти Росії» від 07 травня 2002 року, «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року) сформулював правову позицію, згідно якої виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Стаття 451 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом статей 1 та 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За вимогами частини 2 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії:здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку,які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин,передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника-фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати,опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна-суб`єктів оціночної діяльності-суб`єктів господарювання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; застосовувати під час примусового виконання рішень фото-і кінозйомку, відеозапис; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників-юридичних осіб або боржників-фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи чи керівника боржника -юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Скаржник зазначає, що приватний виконавець постанову про відкриття виконавчого провадження їй рекомендованим поштовим відправленням не надсилав, жодних відомостей про це оскаржувана постанова не містить, а також не містить відомостей про те, що вона - ОСОБА_1 або будь-хто з її родичів розписався та отримав постанову про відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, суд зазначає, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським Миколою Миколайовичем надано докази направлення рекомендованим поштовим відправленням постанови про відкриття виконавчого провадження, крім того, постанова про накладення штрафу та постанова про розшук майна боржника були також направлені боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, яка відповідає місцю реєстрації боржника.

Таким чином, суд приходить до висновку, що приватним виконавцем вчинено всі необхідні дії для встановлення місця перебування боржника та повідомлення його про виконавче провадження.

При цьому, постанова про накладення штрафу та постанова про розшук майна боржника були отримані боржником - ОСОБА_1 , про що вона сама вказує у скарзі.

Щодо посилань ОСОБА_1 відносно того, що будь-яке судове рішення не зобов`язує її - ОСОБА_5 вчинити будь-які певні дії стосовно автомобіля, у зв`язку з чим, наявний у приватного виконавця виконавчий документ, який не містить конкретних зобов`язувальних дій від боржника не може бути виконаний в порядку передбаченому ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», а також відносно того, що вона - ОСОБА_1 передала автомобіль колишньому власнику, у зв`язку з чим, вважає, що рішення суду нею виконано, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.1 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішенням, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст.26 цього Закону (10 робочих днів), перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч.2 ст.63 Закону).

Надаючи тлумачення резолютивній частині рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2019 року про витребування від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 транспортний засіб «Hyundai Accent», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , суд виходить з того, що відповідно до резолютивної частини вказаного рішення його примусове виконання (у разі відсутності добровільного виконання з боку ОСОБА_1 ) відбувається шляхом вилучення транспортного засобу у ОСОБА_1 та фактичного його передання ОСОБА_2 , а тому приватним виконавцем було правомірно застосовано положення ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» та правомірно відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №520/14802/16-ц, виданого 08.02.2021 року Київським районним судом м. Одеси.

В силу ч.1 ст.75 зазначеного Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 09.12.2020 року, було витребувано від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 транспортний засіб «Hyundai Accent», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 .

08.02.2021 року Київським районним судом м. Одеси було видано відповідний виконавчий лист.

Тобто, у рішенні Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2019 року чітко вказано, що транспортний засіб «Hyundai Accent», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , підлягає витребуванню від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Однак, з пояснень представника скаржника, наданих у судовому засіданні 30.09.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 , замість виконання рішення суду, самостійно передала транспортний засіб «Hyundai Accent», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , попередньому власнику - ОСОБА_3 , що взагалі рішенням суду передбачено не було.

Так, судовим розглядом встановлено, що фактично, ігноруючи пряму вимогу рішення суду та виконавчого листа про витребування від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 транспортний засіб «Hyundai Accent», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 самостійно застосувала подвійну реституцію.

Вказані дії ОСОБА_1 свідчать про те, що ОСОБА_1 добровільно рішення суду не виконує та виконувати його, взагалі, не збирається, що свідчить про ухилення її від виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2019 року та виконавчого листа, виданого 08.02.2021 року Київським районним судом м. Одеси.

Таким чином, судовим розглядом боржник - ОСОБА_1 була обізнана, як з наявністю судового рішення, що набрало законної сили, так і з наявністю виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 520/14802/16-ц, виданого 08.02.2021 року Київським районним судом м. Одеси про витребування від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 транспортний засіб «Hyundai Accent», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , однак без поважних причин його не виконує, а тому відносно ОСОБА_1 державним виконавцем правомірно будо винесено постанову про накладення штрафу у розмірі по 1700 грн., та постанову про розшук майна боржника.

Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку про правомірність рішення приватного виконавця про накладення на боржника штрафу у розмірі, передбаченому законодавством, про розшук майна боржника, та, що такі рішення відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», при їх винесенні не було порушено права та свободи боржника, в тому числі, і право добровільно виконати судове рішення, яке до теперішнього часу не виконано, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що приватний виконавець діяв в межах своєї компетенції, з дотриманням вимог чинного законодавства та правомірно вчинив дії щодо винесення постанови про накладення штрафу та постанови про розшук майна боржника.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд вважає, що скаржником ОСОБА_1 не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, накладення штрафу та розшуку майна боржника у виконавчому провадженні ВП №66095770, є неправомірними, як і не надано доказів, які б свідчили про добровільне виконання рішення суду, у зв`язку з чим, скаргу ОСОБА_1 на постанови Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанови Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича, подану по справі №520/14802/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсними правочинів, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та стягнення заборгованості за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили в момент її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 13.10.2021 року.

Суддя Петренко В. С.