Номер провадження 2/754/4923/21
Справа №754/8361/21
РІШЕННЯ
Іменем України
12 жовтня 2021 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Івченка А.В.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 31.05.2021 відкрито провадження по справі за позовом

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошових коштів у сумі 20300грн з терміном повернення всієї суми до 23.12.2020. Однак, всупереч досягнутої домовленості ОСОБА_2 в строк до 23.12.2020 отриманні від позивача ОСОБА_1 в позику кошти в розмірі 20300грн не повернула. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 20533,45грн, та проценти за порушення грошових зобов`язань в розмірі 40159,00грн та судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судових засіданнях підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. 11.10.2021 до суду надійшла заява від позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судових засіданнях не заперечувала проти обставин справи, 11.10.2021 до суду надійшла заява від відповідача відповідно до якої зазначила, що просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Стаття 263 ЦПК України, передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
23.09.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики.

Пунктом 1 договору позики визначено, що позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність гроші у сумі 20300 гривень, які позичальник зобов`язується повернути позикодавцю не пізніше 23.12.2020.
Пунктом 2 договору позики визначено, що повернення позиченої суми грошей повинне проходити у готівковій формі у місті Києві за цим договором у такому порядку: 23.10.2020- 10000грн, 23.11.2020-10000грн, 23.12.2020-300грн.
Згідно пункту 4 договору позики встановлено, що у разі несвоєчасного повернення грошей за цим договором позичальник сплачує позикодавцю за кожен день прострочення неустойку у розмірі 365% річних від позиченої суми.
Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
Також, як вбачається з правової позиції, сформованої Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014 за наслідками розгляду справи №6-79цс14, відповідно до норм статей 1046,1047 ЦК України договір позики (на відміні від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання.
При цьому, досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні висновки.

Суд вважає встановлений факт, що між сторонами у справі укладений договір позики.

Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Стаття 1047 ЦК України визначає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.
Відповідач порушив вимоги ст. 530 ЦК України, відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до статей 1049, 1950 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позику та якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Позивачем зобов`язання за договором позики виконались, а саме відповідачу надались кошти в розмірі 20300грн. Відповідач порушив умови договору в частині неповернення позики та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань.
Позичальник відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконала у зв`язку з чим виникла заборгованість з урахуванням індексу інфляції в розмірі 20533,45грн.

Відповідно до пункту 4 договору позики за період з 24.10.2020 по 25.05.2021, відповідач зобов`язана сплатити на користь позивача кошти в розмірі 40159грн.
Також, суд бере до уваги, що відповідач ОСОБА_2 визнала позовні вимоги в повному обсязі.
Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики з відповідача з урахуванням індексу інфляції в розмірі 20533,45грн та проценти за порушення грошових зобов`язань в розмірі 40159,00грн, що разом становить 60692,45грн є обґрунтованими та доведеними належними, допустимими і достатніми доказами, а тому підлягають задоволенню.
На підставі ст.141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 908,00 грн.
Керуючись статтями 11, 207, 525-526, 610, 626, 629, 1046-1056 ЦК України, статтями 2, 7, 10-13, 76-83, 141, 263-268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики від 23.09.2020 з урахуванням індексу інфляції в розмірі 20533,45грн та проценти за порушення грошових зобов`язань в розмірі 40159,00грн, всього в розмірі 60 692,45грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 12.10.2021, у відповідності до частини 5 статті 268 ЦПК України.

Суддя В.В. Бабко