Провадження № 22-ц/812/1928/21 Головуючий суду першої інстанції Паньков Д.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 року м. Миколаїв Справа 484/1250/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Лівшенко О.С.,

за участю: представника відповідача Іванченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (далі ТОВ «Агрофірма Корнацьких») на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 серпня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Панькова Д.А., в залі судового засідання в м. Первомайськ, повний текст якого складено 17 серпня 2021 року, за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди земельних ділянок та їх повернення, -

В С Т А Н О В И В:

08 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди земельних ділянок та їх повернення.

Доводи позову обґрунтовано тим, що йому на праві власності належать земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0121, :03:000:0139, :01:000:0358, :01:000:0422 загальною площею 4,77 га, які розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району відповідно до Державного акту на право власності.

10 червня 2009 року він через свого представника за довіреністю ОСОБА_2 уклав з відповідачем договір оренди земельних ділянок. Даний договір був зареєстрований 28 березня 2012 року в Книзі запису державної реєстрації договорів оренди по Кам`янобальській сільській раді № 01229.

За умовами пункту 9 вищезазначеного договору оренди землі орендна плата вноситься в грошовій фіксованій сумі та в натуральній формі відповідно до додатку №1 до договору.

Орендна плата вноситься в строк до 20 грудня поточного року. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами, накладними або підписаними сторонами відомостями на отримання відповідної продукції та послуг.

Так відповідно до додатку № 1 до договору оренди орендар повинен сплачувати в грошовому виразі 1 395 грн, у натуральній формі: пшениці 900 кг, ячменя 940 кг, соняшнику 55 кг, цукру 10 кг, кукурудзи 100 кг.

Однак ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не виконує умови договору належним чином, з моменту укладення договору не в повному обсязі сплачує орендну плату визначену договором.

Так орендар виплачує орендну плату в наступному обсязі: пшениці 200 кг, ячменя 100 кг, соняшника 100 кг, цукру 10 кг.

Посилаючись на викладене, просив суд достроково розірвати договір оренди земельної ділянки від 10 червня 2009 року, зареєстрований 28 березня 2012 року в книзі запису державної реєстрації договорів оренди по Кам`янобальській сільській раді за № 01229, укладений між ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких». Зобов`язати ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути земельні ділянки :01:000:0121, :03:000:0139, :01:000:0358, :01:000:0422 загальною площею 4, 77 га їх власнику ОСОБА_1 в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання-передачі земельних ділянок.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 серпня 2021 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки від 10 червня 2009 року, зареєстрований 28 березня 2012 року в Книзі запису державної реєстрації договорів оренди по Кам`янобалківській сільській раді за №01229, укладений між ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

Зобов`язано ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0121, :03:000:0139, :01:000:0358, :01:000:0422 загальною площею 4,77 га їх власнику ОСОБА_1 в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання-передачі земельних ділянок. Розподілено судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з досліджених судом доказів вбачається, що між сторонами укладено договір оренди землі, умови якого щодо виплати орендної плати у період з 2016 по 2020 рік відповідачем належним чином не виконувались, що свідчить про систематичність. Розрахунок по орендній платі проводився з позивачем не в повному розмірі. Доказів щодо узгодження з орендодавцем інших розмірів розрахунку по орендній платі відповідачем не надано.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» подало апеляційну скаргу, де, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок про те, що відповідачем не в повному обсязі проводився розрахунок по орендній платі з позивачем помилковим, оскільки не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону.

З метою захисту майнових інтересів орендодавця за згодою сторін на умовах, визначених договором оренди землі, розрахунок по орендній платі може бути проведено визначеною кількістю сільськогосподарської продукції.

Форма розрахунку за договором (грошова або у натуральній формі) окремо щорічно погоджується сторонами в межах розміру плати, визначеного додатком № 1 до договору, шляхом подання орендодавцем на ім`я орендаря письмової заяви. Така заява подається орендодавцем орендарю до 01 вересня року, за який проводиться розрахунок по орендній платі.

Відповідну заяву позивач не подавав, а тому орендна плата нараховувалась у грошовій формі.

Проте, враховуючи бажання позивача отримати орендну плату сільськогосподарською продукцією, в її рахунок здійснювався продаж позивачу сільськогосподарської продукції на нараховану суму орендної плати.

Водночас суд першої інстанції припустився логічної помилки, а саме об`єднав у розмір орендної плати як грошову форму, яка передбачена пунктом 9 договору оренди землі, так і натуральну форму, яка прописана у додатку № 1, що вплинуло на прийняття необґрунтованого рішення.

На день розгляду справи від позивача відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2 статті 367 ЦПК України).

Судом було встановлено, що 10 червня 2009 року між ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», в особі генерального директора Кирилюка О.П., укладено договір оренди землі.

Згідно з пунктами 1 та 2 договору орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області; в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,77 га.

Пунктом 8 договору встановлено, що договір укладено на 50 років з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2059 року.

Пунктом 9 договору визначено, що «орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю (або його уповноваженому представнику) готівкою відповідної грошової суми із каси орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок орендодавця. Щомісячний розмір орендної плати складає фіксовану грошову суму у розмірі 1 395,96 грн.

З метою захисту майнових інтересів орендодавця за згодою сторін на умовах, визначених цим договором, розрахунок по орендній платі може бути проведено визначеною кількістю сільськогосподарської продукції.

Форма розрахунку за договором (грошова або у натуральній формі) окремо щорічно погоджується сторонами в межах розміру плати, визначеного додатком №1 до договору, шляхом подання орендодавцем на ім`я орендаря письмової заяви. Така заява подається орендодавцем орендарю до 01 вересня року, за який проводиться розрахунок по орендній платі.

Якщо протягом року сторони не погодили форму виплати орендної плати, вважається, що розрахунок по орендній платі буде здійснюватися в грошовій формі на суму зазначену в абзаці 1 пункті 9 цього договору.

У випадку настання форс - мажорних обставин, які призвели до неможливості виконання зобов`язань в певній частині, коли між Сторонами є домовленість про сплату орендної плати в натуральній формі, орендар виплачує орендодавцю грошову компенсацію за частину недоданої сільськогосподарської продукції або замінює іншою сільськогосподарською продукцією».

Згідно з пунктами 11 та 12 договору орендна плата вноситься щорічно до 20 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі; передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами, накладними або підписаними сторонами відомостями на отримання відповідної продукції та (або послуг).

Додатком № 1 до договору від 01 січня 2006 року встановлено, що щорічно грошова форма орендної плати: складає 1 395,96 грн, термін виплати до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі; натуральна: пшениця 900 кг, ячмінь 940 кг, соняшник 55 кг, цукор 10 кг, кукурудза (в зерні) 100 кг, термін виплати після збору належної до видачі сільськогосподарської продукції, але не пізніше 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі; відробіткова: оранка (культивація) присадибної ділянки в розмірі до 0,25 га - безоплатно, понад зазначену площу з оплатою орендодавцем вартості таких робіт по цінам, встановленим в господарстві орендаря, термін виплати щоосені, але не пізніше 31 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі

У примітках додатку зазначено, що «співвідношення пшениці та ячменю залежить від структури посівних площ, врожайності та в обумовлених договором мінімальних і максимальних розмірах щорічно визначається за погодженням з орендодавцем. Відповідна кількість зернових може бути за згодою сторін замінена (повністю або в певній частині) видачею іншою сільськогосподарською продукцією».

Із акту прийому-передачі земельної ділянки встановлено, що позивач передав відповідачу земельну ділянку, а відповідач прийняв її в повне користування.

На підтвердження виконання своїх договірних зобов`язань відповідач надав суду відомості щодо нарахування, виплати та отримання орендної плати позивачем відповідно до договору оренди землі за 2016-2019 роки.

В 2016 році нараховано 5 999.91 грн із них утримано ПДФО 1079.98 грн, військового збору 90.00 грн. Отримано 30 серпня 2016 року пшениці 400 кг на суму 1 479.98 грн, ячменю 400 кг на суму 1 359.98 грн, 31 жовтня 2016 року та кукурудзи 200 кг на суму 819.98 грн, насіння соняшника 100 кг на суму 1 039.99 грн та із каси підприємства отримано 130 грн.

В 2017 році нараховано 6 763.00 грн із них утримано ПДФО 1 217.33 грн, військового збору 101.46 грн. Отримано пшениці 400 кг на суму 1 719,98 грн, ячменю 400 кг на суму 1 719.98 грн, 24 жовтня 2017 року кукурудзи 200 кг на суму 808.01 грн, насіння соняшника 100 кг на суму 1 046.24 грн, та із каси підприємства отримано 150 грн.

В 2018 році нараховано 8 170.79 грн із них утримано ПДФО 1 470.74 грн, військового збору 122.57 грн. Отримано пшениці 400 кг на суму 2 299.97 грн, ячменю 400 кг на суму 2 232.00 грн, кукурудзи 200 кг на суму 880.01 грн, насіння соняшника 100 кг на суму 1045.50 грн та 29 жовтня 2018 року із каси підприємства отримано 120 грн.

В 2019 році нараховано 6 859.65 грн із них утримано ПДФО 1 234.74 грн, військового збору 102.90 грн. Отримано пшеницю 400 кг на суму 1 884.00 грн, ячмінь 400 кг на суму 1 868.02 грн, кукурудзи 200 кг на суму 799.99 грн, насіння соняшника 100 кг на суму 840.00 грн та 18 жовтня 2019 року із каси підприємства отримано 130 грн.

В 2020 році нараховано 4 854.54 грн із них утримано ПДФО 873.81 грн, військового збору 72.81 грн. Проте позивач не з`явився за отриманням орендної плати.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

У частині 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 1 Закону України "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини1 статті 3 ЦК України).

Тлумачення пункту 3 частини 1 статті 3 та статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору.

Згідно із частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частинами 3 та 4 статті 31 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Згідно з пунктом 38 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Тобто наведеними умовами договору передбачена можливість його розірвання на вимогу однієї із сторін та визначенні підстави для такого розірвання, без необхідності встановлення будь-яких інших передумов, зокрема невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором. Положення пункту 9 договору були погоджені сторонами на власний розсуд, не суперечать загальним засадам цивільного законодавства, не змінені та не визнані недійсними, а тому є обов`язковими для виконання сторонами правочину.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року у справі N 2-383/2010 (провадження N 14-308цс18) вказала, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно зі статтею 13 вказаної редакції Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з положеннями статей 21, 22 зазначеної редакції Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Відповідно до частини 1 статті 32 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній на момент укладання договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно з пунктом "д" частини 1 статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Вказаний правовий висновок викладено Об`єднаною платою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що у пункті 9 спірного договору сторони погодили дві основні складові орендної плати, а саме: орендна плата у грошовій формі, що передбачає фіксовану грошову суму у розмірі 1 395 грн або у натуральній формі.

При цьому сторони передбачили, що форма розрахунку за договором погоджується щорічно в межах розміру плати, визначеного Додатком № 1 до Договору, шляхом подання орендодавцем на ім`я Орендаря письмової заяви.

Додаток № 1 до договору містить найменування зернових культур та їх вагу в кг (пшениця - 900, ячмінь - 940, соняшник - 55, цукор- 10, кукурудза( в зерні) - 100), зазначено термін виплати до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. Крім того в додатку зазначено, що «кількість зернових може бути за згодою Сторін замінена (повністю або в певній частині) іншою продукцією, яка вирощувалася Орендарем на орендованих у Орендодавця площах».

Як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_1 щорічних заяв на отримання орендної плати в натуральній формі орендарю не подавав, проте не заперечував отримувати орендну плату сільськогосподарською продукцією.

Між тим ТОВ «Агрофірма Корнацьких» протягом 2017-2018 року при виплаті орендної плати в натуральній формі не дотримувалася співвідношення зернових культур щодо їх виду та кількості, як це було передбачено договором оренди та Додатком № 1 до нього, а саме: 2017 рік пшениці - 400 кг, ячменю - 400 кг, кукурудзи - 200 кг, насіння соняшника - 100 кг; в 2018 році пшениці - 400 кг, ячменю - 400 кг, кукурудзи - 200 кг, насіння соняшника - 100 кг; в 2019 році пшеницю - 400 кг, ячмінь - 400 кг , кукурудзи - 200 кг, насіння соняшника - 100 кг.

Крім того, в грошовій формі позивачем отримано в рахунок орендної плати 2017 рік 150 грн. 2018 рік 120 грн та 2019 рік 130 грн. В 2020 році орендна плата взагалі не виплачена.

Змінюючи відповідну кількість зернових культур, що є складовими орендної плати, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не надала відповідних письмових доказів, що такі умови були погоджені сторонами шляхом укладення відповідних змін або доповнень до укладеного сторонами Договору оренди землі від 10 червня 2009 року. Між тим, за обставинами справи ОСОБА_1 заперечував такі обставини, стверджуючи, що орендна плата виплачувалася йому в натуральній формі не в повному обсязі, а в 2020 році не виплачена взагалі.

Доводи ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про те, що орендна плата виплачувалася позивачу у більшому розмірі ніж це передбачено умовами договору, не заслуговують на увагу, оскільки виплата орендної плати в натуральній формі не відповідає визначеної договором оренди землі кількості сільськогосподарської продукції. Також відповідачем не надано доказів узгодження між сторонами вартості сільськогосподарської продукції, яка застосовувалася відповідачем при розрахунках з орендодавцем, а тому такі аргументи апеляційної скарги є неприйнятними.

Також не погоджується колегія суддів апеляційного суду з доводами представника відповідача, що позивач купував у відповідача сільськогосподарську продукцію за кошти, які йому нараховувалися як орендна плата, але не виплачувалися, а видавалася сільськогосподарська продукція з огляду на таке.

По-перше, відповідач не надав до суду доказів про існування такої домовленості між сторонами договору. По- друге, в матеріалах справи відсутні докази, що свідчать про бажання позивача саме купувати у відповідача сільськогосподарську продукцію, з визначеною кількістю та відповідною ціною. По - третє, зміст відомостей на видачу певних зернових культур свідчить про те, що ця продукція є натуральною формою виплати орендної плати. Отже, з огляду на зазначене, факт невиплати орендної плати в грошовій формі, а тільки її нарахування у грошовій формі, та видача на цю суму сільськогосподарської продукції свідчить про виплату орендної плати в натуральній формі, проте без дотримання порядку виплати у натуральній формі, визначеної умовами договору оренди землі від 10 червня 2019 року.

Аргументи скарги щодо невиплати орендної плати за 2020 рік у зв`язку з тим, що відсутнє звернення позивача до відповідача із вимогами про її виплату, не заслуговують на увагу, оскільки такі звернення не передбачені умовами договору, у той час, як відповідач взяв на себе такі зобов`язання за договором, а договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду вважає правильним висновок суду, що у порушення умов вказаного договору, орендарем протягом 2017-2019 років здійснювалася орендна плата в натуральній формі без дотримання визначеної укладеним Договором оренди землі від 10 червня 2009 року кількості сільськогосподарської продукції, а виплата орендної плати за 2020 рік взагалі не здійснювалася, що свідчить про систематичну несплату у цій частині орендної плати, визначеної договором.

Твердження в апеляційній скарзі на те, що у момент реалізації сільськогосподарської продукції позивачу щоразу робилась усна заява про зарахування його обов`язку зі сплати вартості придбаної ним сільськогосподарської продукції в рахунок орендної плати за Договором, що також підтверджується підписом позивача у відомості з отримання цієї продукції, з посиланням на договір оренди є безпідставними, оскільки будь-які зміни чи доповнення до укладеного сторонами договору від 10 червня 2009 року відповідно до статті 654 ЦК України та умовам укладеного договору вимагають дотримання письмової форми.

Апеляційний суд відхиляє посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції висновків зазначених в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15 серпня 2019 року по справі № 910/21683/17, оскільки в цій постанові зроблено правові висновки щодо інших правових ситуацій.

Отже, неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи аналогічні доводам відзиву на позов були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який з дотриманням вимог цивільно-процесуального закону перевірив їх та спростував відповідними висновками. Ці доводи зводяться до переоцінки доказів та обставин справи, з якими погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вказаного, вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, надав правильну правову оцінку наданим сторонами доказам та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки ТОВ "Агрофірма Корнацьких" істотно порушило умови спірного договору, а саме систематично не сплачувало частину орендної плати.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції по суті спору, значною мірою зводяться до переоцінки доказів, з якою погодився апеляційний суд. Отже оскаржене судове рішення ухвалено з додержання норм матеріального і процесуального права.

Згідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2021 року.