ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/943/18Головуючий у 1-й інстанції Коломієць Н.З.
Провадження № 22-ц/817/642/21 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Хома М. В.,

за участі секретаря Стецюк М.А.

та сторін заявника ОСОБА_1 та його адвоката Захарчука Ю.В.; представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Каліннікова М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 608/943/18 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Захарчука Юрія Володимировича на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 19 березня 2021 року, ухваленого суддею Коломієць Н.З., повний текст рішення складено 29 березня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивачів: Ягільницька сільська рада Чортківського району Тернопільської області про встановлення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом представника відповідача адвоката Волинця Сергія Анастасовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділення ідеальної частки земельної ділянки в натурі,-

В С Т А Н О В И В:

у травні 2018 року позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивачів: Ягільницька сільська рада Чортківського району Тернопільської області про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі вказували, що кожен є власником 1/3 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Даний об`єкт нерухомого майна був виділений в натурі із спільної часткової власності з відповідачем ОСОБА_1 . Будинку позивачів присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 , будинку відповідача - АДРЕСА_1 . Будинки сторін розташовані на спільній земельній ділянці розміром 0,1543 га. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 бажають скористатись своїм правом на безкоштовну приватизацію присадибної земельної ділянки, яка перебуває у їхньому користуванні, і між сторонами виник спір про порядок користування присадибною земельною ділянкою для отримання її у власність. Позивачі вказали, що оскільки вони є власниками 63/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, то мають право на отримання у користування земельної ділянки у розмірі 0,0972 га., а ОСОБА_1 , як власник 37/100 частин будинковолодіння - 0,0571 га.

Просили встановити порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 0,1543 га, що розташована по АДРЕСА_1 під житловими будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , виділивши у користування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 0,0972 га, вказаної земельної ділянки.

В червні 2018 року представником ОСОБА_1 адвокатом Волинцем С.А. було подано зустрічну позовну заяву про виділення ідеальної частки земельної ділянки в натурі. Згідно зустрічного позову ОСОБА_1 просив провести поділ спірної земельної ділянки та виділити йому 37/100 ідеальної частки спірної земельної ділянки площею 0,0571 га, шляхом формування в окрему земельну ділянку з відповідним встановленням меж нової ділянки з присвоєнням кадастрового номера та визнати право власності на виділене майно.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 19 березня 2021 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 - задоволено.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться по АДРЕСА_1 та призначена для обслуговування житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту 2 висновку експерта Тернопільського відділення КНДІСЕ за результатами проведеної судової земельно - технічної експертизи № 894/18-22 від 30 жовтня 2018 року.

В зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділення ідеальної частки земельної ділянки в натурі - відмовлено.

Судові витрати по справі покладено на сторони в межах ними понесеними.

Не погодившись із вказаним рішенням суду від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 поступила апеляційна скарга, в якій апелянт просить скасувати рішення в частині задоволення позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача: Ягільницька сільська рада Чортківського району Тернопільської області, про встановлення порядку користування земельною ділянкою і ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача: Ягільницька сільська рада Чортківського району Тернопільської області про встановлення користування земельною ділянкою.

У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неврахування усіх обставин справи.

Зокрема вказує, що рішенням Чортківського районного суд від 09 лютого 2016 року, між сторонами було проведено виділ часток житлового будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було виділено у власність 63/100 долей, а ОСОБА_1 - 37/100 долей. Рішенням виконавчого комітету Ягільницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 25 травня 2016 року № 17 « Про переведення житлового будинку по АДРЕСА_1 » 63/100 частини із будинковолодіння АДРЕСА_2 було виділено в окремий об`єкт з присвоєнням нової поштової адрес АДРЕСА_1 .

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю ч. 1 ст. 356 ЦК України.

Вказує, що згідно довідки Ягільницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області № 955 від 29.12.2014 року в користуванні сторін по справі до 2004 року перебувала земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1543 га., яка знаходиться в межах населеного пункту АДРЕСА_2 . Дана земельна ділянка обліковується у земельно -кадастровій книзі за сторонами по справі. Рішення стосовно передачі земельної ділянки у власність в сільській раді відсутнє.

Вважає, що зазначена довідка не відповідає дійсності, оскільки р ішенням Ягільницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 27 жовтня 1998 року № 35 передано ОСОБА_1 у приватну власність земельні ділянки:

- для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,02 га.,

для ведення особистого підсобного господарства площею 0,14 га.

Судом було відхилено клопотання про долучений вказаного рішення до матеріалів справи.

Вважає, що Чортківський районний суд оскаржуваним рішенням змінив цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства шляхом визначення порядку користування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Таким чином, на думку апелянта, суд першої інстанції своїм рішенням позбавив ОСОБА_1 права на безоплатну приватизацію на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

Відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Захарчука Ю.В. до суду апеляційної інстанції не поступав.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Захарчук Ю.В. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній.

Представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвокат Калінніков М.О. апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Захарчука Ю.В. не визнав, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив із розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності встановленого порядку користування нерухомим майном, встановивши порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном згідно варіанту № 2 висновку судової земельно-технічної експертизи № 894/18-22 від 30.10.2018, оскільки за цим варіантом земельні ділянки сторін відповідають їх часткам в праві власності на будинковолодіння, права співвласників щодо користування власністю не порушуються.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 27 червня 1996 року житловий будинок АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в рівних частках. Право власності на одну четверту частку кожного жилого будинку зареєстроване в Чортківському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстраційним номером 27 від 18 грудня 2014 року (т. 1 а.с. 14).

Рішенням Чортківського районного суду від 09 лютого 2016 року, між сторонами було проведено виділ часток житлового будинку АДРЕСА_1 , яким ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було виділено у власність 63/100 долей, а ОСОБА_1 - 37/100 долей (т. 1 а.с. 23-26). Дане рішення набрало законної сили.

Рішенням виконавчого комітету Ягільницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 25 травня 2016 року № 17 «Про переведення житлового будинку по АДРЕСА_1 » 63/100 частини із будинковолодіння АДРЕСА_2 було виділено в окремий об`єкт з присвоєнням нової поштової адреси: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 28-29).

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 був виданий технічний паспорт на садибний житловий будинок АДРЕСА_3 , де зазначено, що вони є власниками однієї третьої частини кожен (т. 1 а.с. 30).

Згідно довідки Ягільницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області № 955 від 29.12.2014 року, в користуванні сторін до 2004 року перебувала земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1543 га, яка знаходиться в межах населеного пункту АДРЕСА_1 . Дана земельна ділянка обліковується у земельно - кадастровій книзі за сторонами по справі.

Рішення стосовно передачі земельної ділянки у власність в сільській раді відсутнє. (т. 1 а.с. 29).

Крім того, даний розмір земельної ділянки відображений у рішенні Чортківського районного суду від 09 лютого 2016 року при вирішенні між сторонами питання щодо поділу будинковолодіння, а також актом приймання-передачі межових знаків на зберігання в якому вказано, що земельна ділянка розміром 0,1543 га передана ОСОБА_6 для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (т. 1, а.с. 139). Даними доказами спростовано доводи ОСОБА_1 про те, що для обслуговування будинку по рішенню сільської ради № 35 від 27.10.1998 року повинно бути 0,02 га.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (стаття 82 частина 4 ЦПК України).

Ухвалою Чортківського районного суду від 06 серпня 2018 року за клопотанням учасників процесу була призначена судова земельно-технічна експертиза щодо визначення варіантів поділу земельної ділянки площею 0,1543 га (т.1,а.с.70).

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № 894/18-22 від 30 жовтня 2018 року, на додатках № 2, 3 відображено можливі варіанти порядку користування земельною ділянкою, площею 0.1654 га у відповідності до варіантів розподілу часток 37/100 та 63/100 житлового будинку. При обидвох варіантах знаходиться земельна ділянка у спільному користуванні. На всіх додатках порядку користування земельною ділянкою показано лінійні проміри з прив`язкою до меж земельної ділянки та житлового будинку (т. 1, а.с.80-87).

Ухвалою Чортківського районного суду від 17 квітня 2019 року за клопотанням ОСОБА_1 та його адвоката Захарчука Ю.В. була призначена додаткова судова земельно-технічна експертиза з урахуванням пропозицій варіантів розподілу користування земельною ділянкою ОСОБА_1 та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.145).

23 серпня 2019 року надійшло повідомлення № 1077/19-22 про неможливість надання висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи, яким зазначено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі по АДРЕСА_1 не завершена. Реєстрація земельної ділянки не проведена, а тому експертом при розробці варіантів користування земельною ділянкою технічна документація не могла розглядатись та не бралась до уваги. При дотриманні вимог ДБН 360-92 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень протипожежних та санітарних норм будівництво господарської будівлі розміром 4,0*4,0м (вказаної в одному із варіантів ОСОБА_1 ) на земельній ділянці розміром 6,0*12,0 м, запропоноване ОСОБА_1 не можливе.

Отже, додаткову земельно-технічну експертизу щодо розробки варіантів порядку користування земельної ділянки із врахуванням пропозицій варіантів розподілу користування земельною ділянкою ОСОБА_1 та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі не вбачається за можливе (т.1, а.с.214-217).

Безпідставними є посилання заявника на те, що судом при проведенні експертиз не були враховані запропоновані ним варіанти поділу спірної земельної ділянки для проведення добудови підвалу і сараю, оскільки спростовуються повідомленням № 1077/19-22 від 23.08.2019 року.

04 серпня 2020 року представником ОСОБА_1 адвокатом Захарчук Ю.В. повторно заявлено клопотання про проведення додаткової земельно-технічної експертизи згідно схеми Розмежування плану земельної ділянки з нанесенням проектної господарської будівлі (літня кухня КН 1:2000).

16 листопада 2020 року надійшов висновок експерта (додатковий) КНДІСЕ Бікуса Ю. № 8802/20-41 від 09.11.2020, згідно якого провести розподіл земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 , не представляється можливим, оскільки, згідно із статтями 364, 370 ЦК України поділ можливий тільки того майна, яке перебуває у власності (частковій чи сумісній) фізичних та юридичних осіб, а спірна земельна ділянка перебуває у користуванні, а не у власності громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Визначити порядок користування вказаною земельною ділянкою за варіантом відображення на схемі «Розмежування - плану земельної ділянки з нанесенням проектної господарської будівлі (літня кухня КН М 1:2000)», розробленої ФОП ОСОБА_7 , також не вбачається можливим, оскільки цей варіант розроблений з урахуванням не існуючої на час проведення експертизи будівлі (літньої кухні), а згідно вимог Закону, поділ забудованої земельної ділянки та встановлення порядку користування забудованою земельною ділянкою повинні проводитися з урахуванням існуючої забудови, без врахування існуючих самочинно збудованих будівель і споруд.

Поділ забудованої земельної ділянки та встановлення порядку користування забудованою земельною ділянкою із врахуванням існуючих самочинно збудованих будівель і споруд або із врахуванням не існуючих будівель і споруд, але будівництво яких передбачається в майбутньому, можливе лише виключно за наявності відповідної угоди сторін, яка на момент розгляду справи відсутня.

Cтаном на 09.07.2020 року фактична площа земельної ділянки, яка обліковується за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , що розташована за адресою АДРЕСА_1 в натурі становить 0,1565 га, конфігурація цієї земельної ділянки - неправильний чотирикутник, лінійні проміри становлять: від точки 1 до точки 6 (північно-східна межа) - 26,18 м, від точки 6 до точки 7 (південно-східна межа) - 66,63 м, від точки 7 до точки 8 (південно-західна межа) - 26,94 м, від точки 8 до точки 1 (північно-західна межа) 56,20 м (т.2, а.с.51-74).

Відповідно до ч. ч.1, 4 ст. 86 ЗК України (тут та далі в редакції на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин) земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Право спільної власності на землю посвідчується державним актом на право власності на землю.

Згідно ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам.

У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку.

Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки.

Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 120 ЗК України якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України (тут та далі в редакції на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин) спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 370 ЦК України встановлено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20), не відступаючи від правових позицій Верховного Суду України, висловлених у постановах від 11.02.2015 року у справі № 6-2цс15, від 12.10.2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13.04.2016 року у справі № 6-253цс16 та інших, зробила висновок, що «при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма ст. 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість.

Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

При застосуванні положень ст. 120 ЗК України, у поєднанні з положеннями ст. 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 01.01.2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Проаналізувавши матеріали справи, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд першої інстанції, виходив з часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності встановленого порядку користування нерухомим майном і встановлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном, згідно варіанту 2 висновку судової земельно-технічної експертизи від 30.10.2018 року № 894/18-22, який є найбільш прийнятний для сторін і відповідає їх часткам у праві власності у будинковолодінні.

Правильним є висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 щодо поділу спірної земельної ділянки, оскільки вона не приватизована, не перебуває у власності сторін.

Не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги рішення Ягільницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 27 жовтня 1998 року № 35, яким передано ОСОБА_1 у приватну власність та користування земельну ділянку загальною площею 0,14 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,02 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,14 га, зобов`язати ОСОБА_1 виготовити Державний акт на право власності на земельну ділянку, позбавивши його права на приватизацію земельної ділянки, а також й те, що про дане рішення йому не було відомо. Колегія суддів не приймає до уваги ці твердження заявника, оскільки спростовуються самим рішенням із якого вбачається, що дане рішення приймалось саме за заявою ОСОБА_1 звертаючись до сільської ради, а тому він не міг не знати про нього. Крім того, в апеляційній інстанції ОСОБА_1 пояснив, що про дане рішення йому було відомо, але він про нього забув, оскільки отримавши старий будинок в с. Ягільниці на даній земельній ділянці, в першу чергу змушені були займатись його облаштуванням, а вже пізніше, через нестачу коштів та інші життєві питання відклали вирішення приватизації землі. Державний акт на право власності на земельну ділянку до цього часу не виготовив, право власності відсутнє.

Голослівними є посилання заявника на зміну судом першої інстанції цільового призначення спірної земельної ділянки площею 0,14 га, оскільки згідно архівного витягу рішення 22 скликання сьомої сесії Ягільницької сільської ради народних депутатів від 28 грудня 1996 року за ОСОБА_1 , який приватизував житловий будинок, закріплено земельну ділянку 0,13га (т.1, а.с.129).

Також, колегія суддів вважає, що при подачі апеляційної скарги, долучивши копію рішення від 27.10.1998 року, заявником не дотримано вимоги статті 83, 126, ч. 7 356 ЦПК України. А тому, колегія суддів, як і суд першої інстанції, не приймає його до уваги.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 19 березня 2021 рок без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2021 року.

Головуючий: Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

М.В. Хома