Дата документу 05.10.2021 Справа № 335/4468/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 335/4468/21 Головуючий у 1 інстанції: Апаллонова Ю.В.
№ 22-ц/807/3214/21 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Маловічко С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Запорізької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності,

ВСТАНОВИВ

В квітні 2021 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Запорізької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування заяви зазначав, що 31.08.2015 року ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст.367 КК України, внесеному до ЄРДР№0000010. 11.09.2015 р. ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Запоріжжя (справа № 334/8327/15-к, провадження № 1-кс/334/1700/15) до підозрюваного ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено обов`язки: не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та роботи. Того ж дня, ОСОБА_1 було роз`яснено обов`язки визначені в ухвалі слідчого судді. Крім того, після повідомлення про підозру у вчиненні злочину ОСОБА_1 , слідчий намагався допитати останнього, проте ОСОБА_1 відмовився від давання показань у зв`язку із поганим самопочуттям, що відображено у протоколі допиту.В подальшому, після обрання запобіжного заходу ОСОБА_1 та проведення інших процесуальних дій, виходу ряду публікацій за ініціативою прокуратури міста Запоріжжя в засобах масової інформації про нібито вчинення колишнім директором Департаменту капітального будівництва Запорізької міської ради злочинів, 19.09.2015 р. у ОСОБА_1 стався гіпертонічний криз, внаслідок чого останнього 21.09.2015 р. було госпіталізовано до відділення аритмій та серцевої недостатності КУ «ОМЦССЗ» ЗОР . У зв`язку із госпіталізацією ОСОБА_1 досудове розслідування було зупинено постановою слідчого від 24.09.2015 р. та поновлено 30.09.2015 р.28.10.2015 р. процесуальним прокурором прокуратури м. Запоріжжя Гресь Д.Ю. було затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 за № 0000010 від 26.05.2014 р. у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та направлено на розгляд до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя. Проте, після з`ясування судом всіх обставин справи, вироком Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 03.07.2017 р. ОСОБА_1 визнано невинуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, і виправдано у зв`язку з відсутністю в діянні, в якому обвинувачувався ОСОБА_1 , складу злочину. Не погодившись з вироком суду першої інстанції, прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Гресь Д.Ю. було подано апеляційну скаргу, проте ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 27.04.2018 р. апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволено, а вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2017 р., яким ОСОБА_1 виправдано у зв`язку з відсутністю в діянні, в якому він обвинувачується, складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, - без змін.Таким чином, ОСОБА_1 перебував під слідством з 31.08.2015 р. по 27.04.2018 р., а саме 2 роки 7 місяців та 27 днів.Враховуючи бездоганну ділову репутацію ОСОБА_1 , що підтверджується чисельними подяками, нагородами, трудовим стажем, незаконне притягнення до кримінальної відповідальності негативно вплинуло не лише на його здоров`я, але й на порушення нормальних життєвих зав`язків, погіршення стосунків із оточуючими, призвело до негативних змін в емоційному стані. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що розмір моральної шкоди становить 1 000 000 гривень, з урахуванням часу перебування позивача під слідством 2 роки 7 місяців 27 днів. Законом визначений мінімальний розмір моральної шкоди, яка відшкодовується, та не встановлено граничний розмір такої шкоди. А враховуючи, що незаконне притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 спричинило розлад здоров`я, вплинуло на його стосунки з рідними, оточуючими, ділову репутацію, то встановлений законом мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди не можна вважати достатнім, у зв`язку із чим позивачем визначається розмір завданої йому моральної шкоди у сумі 1000000 гривень

Посилаючись на вищезазначене просив суд, стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, а також стягнути судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 191400,00 грн..

Не погоджуючись з рішенням суду, Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що у кримінальному провадженні № 0000010 ОСОБА_1 31.08.2015 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 367 КК України.

11.09.2015 р. ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Запоріжжя (справа № 334/8327/15-к, провадження № 1-кс/334/1700/15) до підозрюваного ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено обов`язки: не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та роботи. Того ж дня, ОСОБА_1 було роз`яснено обов`язки визначені в ухвалі слідчого судді.

28.10.2015 р. процесуальним прокурором прокуратури м. Запоріжжя Гресь Д.Ю. було затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 за № 0000010 від 26.05.2014 р. у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та направлено на розгляд до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2017 ОСОБА_1 виправдано за ч. 2 ст. 367 КК України у зв`язку з недоведеністю наявності в його діях складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27.04.2018 апеляційна скарга прокурора залишена без задоволення, вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2017 у вказаному провадженні - без змін.

Постановою Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 11.09.2020 вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2017 та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 27.04.2018 залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на наступні положення закону.

За ст. 58 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Відповідно до ч. 1, ч. 7 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Пунктом 1 ч. 1, ч. 2 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

За п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду.

Також за ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкодиЮ, суд першої інстанції послався на ч. 2, ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», за якою розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Відповідно до Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 6000 гривень.

Судом першої інстанції також були враховані фактичні обставини справи, час перебування під слідством, стан здоров`я позивача, наслідки, на які він посилається, спричинені моральними стражданнями внаслідок притягнення до кримінальної відповідальності.

Зокрема, позивача було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення 31.08.2015 року, та період перебування позивача під слідством та судом становить тривав до 27.04.2018 року, що загалом складає 31 повний місяць та 27 днів.

Судом було враховано, що позивач, перебуваючи під слідством та судом протягом тривалого періоду часу, та будучи певний час під дією запобіжного заходу протягом часу досудового розслідування і судового розгляду, зазнав моральної шкоди, яка виразилася у порушенні нормальних життєвих зв`язків, погіршенні стосунків із оточуючими, негативних змінах в емоційному стані, в зв`язку із чим у позивача виникло право вимагати відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок його незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

Розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням доводів позивача, конкретних обставин справи та не викликає сумніву у його відповідності вимогам розумності та справедливості.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17 дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

До того ж судова колегія враховує, що цей розмір не оспорюється прокуратурою, яка погодилася з судовим рішенням.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що розмір моральної шкоди не є доведеним та обґрунтованим є неспроможними, позаяк судом першої інстанції судове рішення в цій частині мотивоване та не викликає сумнівів у законності та справедливості.

Також безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на те, що Державна казначейська служба не є належним відповідачем у справі, позаяк саме на Державну казначейську службу покладено обов`язок реалізації державної політикив сфері казначейського обслуговування державних коштів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2021 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2021 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Маловічко

О.З. Поляков