ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7382/21 Справа № 202/1534/20 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

06 жовтня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк»

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2020 року ПАТ АБ Укргазбанк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , указуючи, що 02.12.2014 року між Банком та ОСОБА_2 , було укладено кредитний договір № 013/197/2КР/А-14, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 167700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 01.12.2021 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 013/197/2КР/А-14 від 02.12.2014 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір застави рухомого майна, а саме, автомобілю «Daewoo», модель «Gentra», 2014 року випуску, тип транспортного засобу: легковий седан - В; № кузова/шасі НОМЕР_1 , колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2 . З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 також був укладений договір поруки № 013/197/2П/А-14 від 02.12.2014 року з ОСОБА_3 . Позичальник ОСОБА_2 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 183849,94 грн. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 04.01.2016 року з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ АБ «Укргазбанк» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 183849,94 грн. та судові витрати у розмірі 1838,50 грн. Станом на час подання позову рішення Кілійського районного суду Одеської області не виконано, заборгованість не погашена. Позивач зазначив, що згідно з інформацією у листі-відповіді № 31/15-5513 від 27.09.2019 року, наданою Регіональним сервісним центром МВС в Одеській області, переданий в заставу автомобіль «Daewoo», модель «Gentra» перереєстрований на ім`я відповідача ОСОБА_1 на підставі договору, укладеного з СГ № 7044/18/001072 від 29.09.2018 року, виданого ТОВ «Суми Експертцентр», акту огляду № 7044/18/001072 від 29.09.2018 року, та за ним закріплені номерні знаки НОМЕР_3 . 26.10.2018 року в територіальному сервісному центрі № 1249 РСЦ МВС у Дніпропетровській області вказаний автомобіль перереєстрований на ім`я ОСОБА_1 та за ним закріплені номерні знаки НОМЕР_4 . Тобто позичальник всупереч нормам чинного законодавства, не погоджуючи дії з Банком, здійснив продаж предмета застави і на цей час автомобіль «Daewoo», модель «Gentra», що є предметом застави, зареєстрований на праві приватної власності за відповідачем ОСОБА_1 .Тому позивач, посилаючись на норми діючого законодавства, просив суд звернути стягнення на автомобіль «Daewoo», модель «Gentra», 2014 року випуску, тип транспортного засобу: легковий седан - В; № кузова/шасі НОМЕР_1 , колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить на час розгляду справи ОСОБА_1 на підставі договору з СГ № 7044/18/001072 від 29.09.2018 року, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною продажу предмета застави на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед АТ АБ «Укргазбанк» за кредитним договором № 013/197/2КР/А-14 від 02.12.2014 року.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2021 року у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави відмовлено (а.с.120-121).

Не погодившись із рішенням суду, ПАТ АБ «Укргазбанк», звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги (а.с.124-125).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом 1 інстанції встановлено, що 02.12.2014 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 , було укладено кредитний договір № 013/197/2КР/А-14, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 167700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 01.12.2021 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 013/197/2КР/А-14 від 02.12.2014 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір застави рухомого майна, а саме, автомобілю «Daewoo», модель «Gentra», 2014 року випуску, тип транспортного засобу: легковий седан - В; № кузова/шасі НОМЕР_1 , колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 12-14).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження даного автомобіля із забороною його відчуження було внесено в Державний реєстр 03.12.2014 року (а.с.62).

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 04.01.2016 року з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ АБ «Укргазбанк» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 183849,94 грн. та судові витрати у розмірі 1838,50 грн. Станом на час розгляду справи рішення Кілійського районного суду Одеської області не виконано, заборгованість не погашена. (а.с.8-9).

Відповідно до наданої представником позивача довідки заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором станом на 18.11.2020 року становить 462542,72 грн. (а.с.85).

Також встановлено, що 29.09.2018 року автомобіль «Daewoo», модель «Gentra», 2014 року випуску, тип транспортного засобу: легковий седан - В; № кузова/шасі НОМЕР_1 , колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2 був перереєстрований на ОСОБА_1 на підставі договору, укладеного з СГ № 7044/18/001072 від 29.09.2018 року, виданого ТОВ «Суми Експертцентр», договору комісії № 7044/18/001072 від 29.09.2018 року, виданого ТОВ «Суми Експертцентр», акту огляду № 7044/18/001072 від 29.09.2018 року, виданого ТОВ «Суми Експертцентр», та за ним закріплені номерні знаки НОМЕР_3 . 26.10.2018 року в територіальному сервісному центрі № 1249 РСЦ МВС у Дніпропетровській області вказаний автомобіль перереєстрований на ім`я ОСОБА_1 та за ним закріплені номерні знаки НОМЕР_4 (а.с. 10-11, 32-33).

Ухвалами суду від 07.12.2020 року та 04.03.2021 року було витребувано в Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та Шостої дніпровської державної нотаріальної контори інформацію з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про обтяження рухомого майна: легкового автомобіля, номер об`єкта XWB5V319VEA539622, номер державної реєстрації НОМЕР_2 , Daewoo Gentra, 2014 року випуску, легковий седан-в, колір чорний, які були накладені на вказаний автомобіль, зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, припинені за період з 02.12.2014 року по 29.09.2018 року. Таким чином, судом вживалися заходи для встановлення наявності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запису про обтяження у вигляді заборони відчуження спірного автомобіля на час його реєстрації за відповідачем, однак вказані ухвали суду не були виконані, а витребувана інформація не була надана.

Як встановлено судом на підставі наявних в матеріалах справи даних, обтяження рухомого майна за номером 14667368 відповідно до вимог статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» 03.12.2014 року було зареєстровано ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Однак відповідно до наданого представником позивача витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 04.11.2019 року відомості про обтяження спірного автомобіля у реєстрі відсутні (а.с. 63).

В подальшому лише 19.11.2019 року реєстратором Регіональної філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» було внесено запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна про обтяження спірного автомобіля у вигляді заборони відчуження (а.с. 66).

Крім того, відповідно до наданого відповідачем листа Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області від 20.05.2020 року за № 31/4-х-71 спірний автомобіль з 03.12.2014 року, тобто з дати укладення договору застави та реєстрації обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, неодноразово було знято з обліку для реалізації (14.02.2015 року, 14.07.2015 року) та зареєстровано (22.04.2015 року, 22.07.2015 року), перереєстровано на нового власника за договором купівлі-продажу (02.07.2016 року, 08.09.2018 року) і лише 29.09.2018 року зареєстровано за відповідачем.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції, виходив із того, що на час набуття відповідачем права власності на спірний автомобіль, а саме 29.09.2018 року, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній запис про обтяження спірного автомобіля шляхом накладення заборони його відчуження, який був внесений в подальшому лише 19.11.2019 року за заявою позивача. За таких обставин, відповідач вважається добросовісним набувачем спірного автомобіля, у зв`язку з чим на останній не може бути звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 013/197/2КР/А-14 від 02.12.2014 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі ліквідації юридичної особи заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов`язання, забезпеченого заставою.

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини 1, 2 ст. 590 ЦК України).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли в установленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави.

У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Вказаний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №463/3582/17, від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18, від 18 березня 2020 року у справі № 202/5584/18.

Як встановлено з матеріалів справи, на час придбання відповідачем спірного автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про його обтяження були відсутні, у зв`язку з чим суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги, що Банк не вчиняв заходів по скасуванню заборони відчуження спірного автомобіля та не надавав дозволу на скасування заборони у будь-який спосіб. Всі заходи по скасуванню заборони відчуження автомобіля, що вжитті поза волею Банку не є обставинами, що звільняють нового власника автомобілю від обов`язку відповідати майном за зобов`язаннями у забезпечення виконання яких було передано автомобіль, колегія суддів не може прийняти як підставу для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не підтверджено, що скасування заборони відчуження спірного автомобілю було здійснено неправомірно.

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, власним тлумаченням норм права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк», - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2021 року, - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: