Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2454/19

05 жовтня 2021 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретарів - Кушнірчук М.Д., Нагорняк Г.М.,

з участю представника позивача-відповідача

ОСОБА_1 , адвоката - Гуменюка Б.С.,

представника позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги

щодо предмету спору ОСОБА_2 , адвоката - Капака В.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Делятинської селищної ради об"єднаної територіальної громади Надвірнянського району, Івано-Франківської області, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 , законним представником якої є ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Надвірнянської РДА, як представник органу опіки та піклування про визнання права власності на майно та встановлення факту будівництва та позовом ОСОБА_2 , законним представником якої є ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , Делятинської селищної ради ОТГ, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Надвірнянської РДА, як представник органу опіки та піклування про визнання права власності на майно та встановлення факту будівництва, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, зменшивши позовні вимоги до Делятинської селищної ради об"єднаної територіальної громади Надвірнянського району, Івано-Франківської області про визнання права власності та встановлення факту будівництва.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.03.2020 року залучено по даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 , її законного представника ОСОБА_4 та службу у справах дітей Надвірнянської РДА, як представника органу опіки та піклування.

18.08.2020 року ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області змінено процесуальний статус третіх осіб ОСОБА_2 та її законного представника ОСОБА_4 , уточнивши при цьому анкетні дані законного представника та залучено ОСОБА_2 та її законного представника ОСОБА_3 в якості третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору та прийнято до сумісного розгляду позов ОСОБА_2 , законним представником якої є ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Делятинської селищної ради об`єднаної територіальної громади, Надвірнянського району Івано-Франківської області, третя особа: служба у справах дітей Надвірнянської РДА про визнання права власності на майно та встановлення факту будівництва із первісним позовом ОСОБА_1 .

Свої позовні вимоги позивач - відповідач ОСОБА_1 мотивує тим, що у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було два сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 . Вона побудувала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , де проживала до своєї смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Ще за життя вона склала заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно заповідала своїм синам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Зазначає, що ОСОБА_7 за вказаною адресою не проживав та після смерті матері у спадщину не вступав. Помер ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 в Республіці Польща. У нього залишилося двоє дітей - син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та дочка ОСОБА_8 , яка проживає по АДРЕСА_2 . Інший її син ОСОБА_6 після смерті матері прийняв спадщину, так як він фактично проживав разом з нею по АДРЕСА_1 . Він був не одружений на дітей не мав, а в останній рік свого життя перебував у Івано-Франківському будинку-інтернаті громадян похилого віку, де і помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Всі витрати на його поховання здійснив племінник ОСОБА_9 - його батько. Зазначає, що його батько хоча фактично був прописаний по АДРЕСА_2 , з 14.02.1995 року проживав по АДРЕСА_1 , де провів газопровід та сплачував за спожитий газ, електроенергію та земельний податок. Помер його батько ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_7 . За життя він був двічі одружений. Від першого шлюбу має двох синів, його та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а від другого шлюбу має дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Після його смерті заяву про вступ у спадщину подав він та ОСОБА_2 ОСОБА_10 відмовився від прийняття спадщини в його користь. Однак, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.11.2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння, що розташовано по АДРЕСА_1 через відсутність у спадкодавця оформлених відповідно до чинного законодавства документів, що підтверджують належність вищевказаного майна спадкодавцеві.

Просить суд, ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на 2/3 частини будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з: житлового будинку позначеного літерою «А», вбиральні позначеної літерою «Д», сараю позначеного літерою «Е», навісу позначеного літерою «Ж», воріт з хвірткою позначених №1, огорожі позначеної №2 та колодязя позначеного №3 за набувальною давністю.

Крім того, просить встановити факт будівництва ОСОБА_9 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , літньої кухні загальною площею 119,8 кв.м., позначеної літерою «Б», сараю загальною площею 38,9 кв.м. позначеної літерою «В», сараю загальною площею 33, 1 кв.м. позначеного літерою «Г», гаражу загальною площею 26,3 кв.м. позначеного літерою «Є» у будинковолодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги позивач, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 , мотивує тим, що у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було два сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 . Вона побудувала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , де проживала до своєї смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Ще за життя вона склала заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно заповідала своїм синам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Зазначає, що ОСОБА_7 за вказаною адресою не проживав та після смерті матері у спадщину не вступав. Помер ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 в Республіці Польща. У нього залишилося двоє дітей - син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та дочка ОСОБА_8 , яка проживає по АДРЕСА_2 . Інший її син ОСОБА_6 після смерті матері прийняв спадщину, так як він фактично проживав разом з нею по АДРЕСА_1 . Він був не одружений на дітей не мав, а в останній рік свого життя перебував у Івано-Франківському будинку-інтернаті громадян похилого віку, де і помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Всі витрати на його поховання здійснив племінник ОСОБА_9 - її батько. Зазначає, що її батько хоча фактично був прописаний по АДРЕСА_2 , з 14.02.1995 року проживав по АДРЕСА_1 , де провів газопровід та сплачував за спожитий газ, електроенергію та земельний податок. Помер її батько ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_7 . За життя він був двічі одружений. Від першого шлюбу має двох синів, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а від другого шлюбу народилася вона. Після його смерті заяву про вступ у спадщину подала вона та ОСОБА_1 . Однак, їй згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.07.2020 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину домоволодіння, що розташовано по АДРЕСА_1 через відсутність у спадкодавця оформлених відповідно до чинного законодавства документів, що підтверджують належність вищевказаного майна спадкодавцеві.

Просить суд, ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/3 частини будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з: житлового будинку позначеного літерою «А», вбиральні позначеної літерою «Д», сараю позначеного літерою «Е», навісу позначеного літерою «Ж», воріт з хвірткою позначених №1, огорожі позначеної №2 та колодязя позначеного №3 за набувальною давністю.

Крім того, просить встановити факт будівництва ОСОБА_9 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , літньої кухні загальною площею 119,8 кв.м., позначеної літерою «Б», сараю загальною площею 38,9 кв.м. позначеної літерою «В», сараю загальною площею 33,1 кв.м. позначеного літерою «Г», гаражу загальною площею 26,3 кв.м. позначеного літерою «Є» у будинковолодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача-відповідача ОСОБА_1 , адвокат Гуменюк Б.С. позов позивача ОСОБА_1 підтримав у зменшеному вигляді. Позов ОСОБА_2 визнав та не заперечив проти його задоволення.

Представник позивача, третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 , адвокат Капак В.М. в судовому засіданні позов ОСОБА_2 підтримав та просив його задоволити. Проти задоволення позову ОСОБА_1 із зменшеними позовними вимогами не заперечив.

Представник відповідача Делятинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області в судове засідання не прибув, натомість від них за підписом селищного голови поступила заява, в якій просять розгляд справи проводити без участі їхнього представника. Не заперечують проти задоволення позову ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник третьої особи - служби у справах дітей, як представника органу опіки та піклування Надвірнянської РДА Томин С.В. не заперечила щодо задоволення позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки інтереси неповнолітньої дитини у зв`язку з цим не порушуються. В подальшому, від них поступила заява, в якій просять розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника.

Суд, вислухавши сторони по справі, свідків, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80,81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , жителька с.Заріччя, Надвірнянського району, Івано-Франківської області 06.10.1983 року склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, а саме: що все майно де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті заповіла у власність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по рівній частині. Вказаний заповіт був посвідчений нотаріально виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради народних депутатів Надвірнянського району Івано-Франківської області та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під №14 (а.с.10).

Як вбачається з інформації, наданої Делятинською селищною радою ОТГ Надвірнянського району Івано-Франківської області на адвокатський запит 09.10.2019 року за №168/02-55 згідно погосподарської книги о/р №1173 жителька с. Заріччя, Надвірнянського району, Івано-Франківської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . На день смерті ОСОБА_5 в господарстві був зареєстрований ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 - син. Згідно по господарської книги №17 о/р№1211 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Другий син ОСОБА_5 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно по господарської книги №4 о/р№ НОМЕР_2 був зареєстрований по АДРЕСА_2 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8).

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер в Республіці Польща (а.с.11).

Інший син ОСОБА_5 - ОСОБА_6 після смерті матері прийняв спадщину так як фактично проживав разом з нею за однією адресою, тобто по АДРЕСА_1 . Одруженим не був та дітей не мав. В останній рік свого життя ОСОБА_6 перебував у Івано-Франківському будинку-інтернаті для громадян похилого віку, де і помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Похорон і всі витрати пов`язані з ним провів племінник ОСОБА_9 (а.с.12).

З`ясовано також, у ОСОБА_7 було двоє дітей дочка ОСОБА_8 та син ОСОБА_9 .

У ОСОБА_9 є троє дітей - сини ОСОБА_1 та ОСОБА_10 від першого шлюбу, та дочка ОСОБА_2 від другого шлюбу, що стверджується їхніми свідоцтвами про народження (а.с. 8, 20,21, 134).

ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 48 років помер ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Заріччя, Надвірнянського району Івано-Франківської області, що стверджується свідоцтвом про його смерть, виданим 18.10.2017 року виконкомом Зарічанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис №35 (а.с.15).

Як вбачається з інформації наданої 03.01.2019 року за №7/02-55 на адвокатський запит ОСОБА_9 проживав згідно по господарської книги №15 о/р №1173 за адресою: АДРЕСА_1 з 14.02.1995 року. Площа земельних ділянок, які рахуються за домоволодінням АДРЕСА_1 складає 0,58 га в т.ч.:- для БОЖБ 0,25 га: - для ОСГ 0,33 га. ОСОБА_9 обробляв вищевказані земельні ділянки з 1995 року по 2017 рік та сплачував земельний податок. Літню кухню по АДРЕСА_1 побудував ОСОБА_9 та провів газопостачання до даного домоволодіння. ОСОБА_9 в господарстві проживав один. (а.с.14,17).

Судом з`ясовано також, що за життя ОСОБА_9 до будинковолодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 у 2009 року провів газопровід та сплачував за спожитий природний газ. З 29.05.2002 року він також сплачував за спожиту електроенергію по особовому рахунку № НОМЕР_3 , що зареєстрований за вищевказаною адресою. Крім того, останній також сплачував земельний податок за період з 2008 року по 2017 рік (а.с. 29-86).

Згідно довідки Зарічанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області позивач ОСОБА_1 , 1990 року народження за власні кошти похоронив свого батька ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.16).

З інформації наданої Делятинською селищною радою ОТГ Надвірнянського району Івано-Франківської області вбачається, що зі слів сусідів та згідно акту обстеження депутата, одразу після смерті ОСОБА_9 та до сьогоднішнього дня домоволодінням АДРЕСА_1 користується його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрований в АДРЕСА_3 . В даному домоволодінні він займається прибиранням території біля житлового будинку, косінням трави, обробітком земельної ділянки та проводить інші роботи пов`язані з доглядом за домоволодінням (а.с.9).

Згідно довідки приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Дремлюк В.В. №337/02-14 від 11.11.2019 року спадкоємцями до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який на день смерті був зареєстрований по АДРЕСА_2 є його: дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 - на 1/3 часту; та син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 на 2/3 частки з урахуванням 1/3 частки від якої відмовився на його користь син спадкодавця ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.28, 133).

З`ясовано також, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , інтереси якої представляє її мати ОСОБА_3 , звернулися із заявами до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дремлюк В.В. з питань оформлення спадщини за законом після смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , однак їм постановами нотаріуса від 11.11.2019 року та 06.07.2020 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність у спадкоємця оформлених відповідно до чинного законодавства документів, що підтверджують належність вищевказаного житлового будинку спадкодавцеві - ОСОБА_9 (а.с.27, 132).

Як вбачається з технічного паспорту виготовленого 17.05.2018 року на замовлення позивача ОСОБА_1 ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» та довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» №261 від 17.05.2018 року до складу домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 входить: житловий будинок «А» загальною площею 49,0 кв.м., житловою площею 20, 1 кв.м.; літня кухня «Б», загальною площею 119,8 кв.м.; сарай «В», загальною площею 38,9 кв.м.; сарай «Г» загальною площею 33,1 кв.м.; вбиральня «Д», загальною площею 3,0 кв.м.; сарай «Е» загальною площею 16,5 кв.м.; гараж «Є» загальною площею 26, 3 кв.м.; навіс «Ж» загальною площею 17,9 кв.м.; навіс «З» загальною площею 33,9 кв.м.; ворота з хвірткою «N1» загальною площею 10,0 кв.м.; огорожа «N2» загальною площею 254,7 кв.м.; колодязю питного «N3» 6,0 м.п.. Самочинно побудовано «Б» - літню кухню, «В» -сарай, «Г» - сарай, «Є» -гараж. Реєстрація права власності на дане домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась (а.с. 22-25).

У відповідності до ч.1 ст.1258 ЦК України, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право прийняти спадщину після смерті свого батька в порядку спадкування за законом. Однак, в зв`язку з відсутністю документів про первинну реєстрацію домоволодіння на ім`я спадкодавця позивачі не можуть одержати свідоцтво про право власності на спадкове майно та змушені звернутися до суду з цього приводу.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1269 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з положеннями ч.ч.1,4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухомою майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до вимог п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правил ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалася за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Тобто оскільки ЦК України вступив в силу з 01.01.2004 року то обчислення перебігу строку набувальної давності починається з 01.01.2001 року.

У постанові від 01.08.2018 року у справі №201/12550/16-ц (провадження №61-19156св18)Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив. Що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безпритульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безпритульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безпритульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_6 у відповідності до п. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину прийняв так як він проживав із ОСОБА_5 і фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. А отже, в силу вимог ст. 549 ЦК УРСР спадщина визнається належною ОСОБА_6 з моменту відкриття спадщини. Тобто, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 стало власністю ОСОБА_6 , після смерті якого його племінним ОСОБА_9 продовжував проживати у вищезазначеному домоволодінні, однак не міг набути право власності на нього як в силу закону так і в силу договору. Тобто, володіння є безпритульним.

Дані факти підтвердили в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 показання яких послідовні та логічні і не викликають сумніву в їх правдивості.

Як зазначено в пункті 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 «відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК)».

Згідно з пунктом 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5, враховуючи положення ст. ст. 335 і 344 ЦК право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Пункт 13 Постанови вказує на можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю на підставі положень ст.ст. 15, 16 ЦК України, а також; ч.4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Розглядаючи цивільну справу №910/17274/17, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/82095858) зазначено:

46. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

47. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

49. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

50. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

51. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

52. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

53. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

54. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

За результатом розгляду вказаної справи, Великою Палатою Верховного Суду надано висновок щодо застосування норм права, згідно якого:

66. Умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 Цивільного кодексу України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.

67. За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

За таких обставин позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають до задоволення.

На підставі ст.ст. 328, 344, 392, 1222, 1268, 1269 ЦК України, керуючись ст.258, ч.6 ст.259, ст.263, ст.265, ч.1 ст.268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Делятинської селищної ради об"єднаної територіальної громади Надвірнянського району, Івано-Франківської області, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 , законним представником якої є ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Надвірнянської РДА, як представник органу опіки та піклування про визнання права власності на майно та встановлення факту будівництва та позов ОСОБА_2 , законним представником якої є ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , Делятинської селищної ради ОТГ, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Надвірнянської РДА, як представник органу опіки та піклування про визнання права власності на майно та встановлення факту будівництва - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , жителем АДРЕСА_3 право власності на 2/3 частини будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з: житлового будинку позначеного літерою «А», вбиральні позначеної літерою «Д», сараю позначеного літерою «Е», навісу позначеного літерою «Ж», воріт з хвірткою позначених №1, огорожі позначеної №2 та колодязя позначеного №3 за набувальною давністю.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , жителькою АДРЕСА_4 право власності на 1/3 частину будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з: житлового будинку позначеного літерою «А», вбиральні позначеної літерою «Д», сараю позначеного літерою «Е», навісу позначеного літерою «Ж», воріт з хвірткою позначених №1, огорожі позначеної №2 та колодязя позначеного №3 за набувальною давністю.

Встановити факт будівництва ОСОБА_9 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , літньої кухні загальною площею 119,8 кв.м., позначеної літерою «Б», сараю загальною площею 38,9 кв.м. позначеної літерою «В», сараю загальною площею 33, 1 кв.м. позначеного літерою «Г», гаражу загальною площею 26, 3 кв.м. позначеного літерою «Є» у будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

повний текст рішення

виготовлено 13.10.2021 року.