справа № 758/3207/20
головуючий у суді І інстанції Гребенюк В.В.
провадження № 22-ц/824/9316/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати

з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів Сушко Л.П., Суханової Є.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 лютого 2021 року

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16 червня 2011 року між банком та ОСОБА_1 укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 26 лютого 2020 року у нього утворилася заборгованість у розмірі 25 629 грн 44 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 14 118 грн 83 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом - 9 715 грн 12 коп., заборгованість за пенею - 98 грн 85 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн (штраф фіксована частина) та 1 196 грн 64 коп. (штраф процентна складова).

Враховуючи викладене, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на 26 лютого 2020 року у розмірі 25 629 грн 44 коп. та судові витрати.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 12 лютого 2021 року позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 14 118 грн 83 коп. та судовий збір у розмірі 1 157 грн 96 коп. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову про стягнення відсотків за користування грошовими коштами, обґрунтував свої висновки тим, що матеріали справи не містять доказів погодження сторонами у встановленому законом порядку, а саме у письмовій формі, умов щодо сплати відсотків, їх розміру та порядку нарахування, як того вимагає закон, тому відсутні підстави для стягнення вказаних відсотків.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 9 715 грн 12 коп. та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог, в іншій частині - залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав правових підстав відмовляти у стягненні відсотків за кредитом, враховуючи погоджений сторонами розмір відсотків за користування кредитом - 1,7 % на місяць, про що зазначено в довідці про умови кредитування з використанням платіжної картки кредитна картка «Універсальна CONTRACT» від 16 червня 2011 року, яка підписана відповідачем.

Наявність узгоджених між сторонами умов щодо базового розміру процентної ставки за користування кредитом є підставою для задоволення вимог про стягнення заборгованості за відсотками. Подібні висновки Верховного Суду викладені у постанові від 04 грудня 2019 року № 750/6058/17-ц, від 23 грудня 2019 року № 572/1169/17.

Відповідач, у визначений ухвалою суду строк, не скористався процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу автоматизованої зміни складу колегії суддів від 08 жовтня 2021 року у зв`язку з припиненням повноважень судді Сержанюка А.С. визначено склад колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Мостової Г.І., суддів Сушко Л.П., Суханової Є.М.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 червня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк», який у подальшому змінив назву на АТ КБ «Приватбанк», та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит на визначених умовах шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, що встановлено з копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 13), довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки кредитна картка «Універсальна CONTRACT» (а.с. 14), витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 15-38), виписки по рахунку (а.с. 63-74), довідки про надані кредитні картки (а.с. 76) та довідки про зміну кредитного ліміту (а.с. 75).

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 26 лютого 2020 року має кредитну заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості становить 25 629 грн 44 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 14 118 грн 83 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом - 9 715 грн 12 коп., заборгованість за пенею - 98 грн 85 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн (штраф фіксована частина) та 1 196 грн 64 коп. (штраф процентна складова).

Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 лютого 2021 рокуне оскаржується у частині стягнення основної суми боргу (тіла кредиту) та в частині відмови у стягненні пені та штрафів, тому предметом апеляційного перегляду є оскаржуване рішення лише у частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Підсумовуючи викладене, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що в анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення розміру відсотків за користування грошовими коштами відповідно до статті 1048 ЦК України.

Однак, суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для стягнення відсотків за користування кредитом за період з 16 червня 2011 року по 01 вересня 2014 року з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 16 червня 2011 року разом з підписанням заяви, відповідачем ОСОБА_1 погоджено та підписано довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки кредитна картка «Універсальна CONTRACT», якою сторонами погоджено умови кредитування, а саме: тип картки, тип кредитної лінії - поновлювальна, пільговий період - 55 днів, валюта рахунку - гривня, процентна ставка на залишок заборгованості - 1,7 % на місяць, розмір щомісячного платежу - 7 % від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, що слідує за звітним (а.с. 14).

Тобто довідка про умови кредитування з використанням платіжної картки кредитна картка «Універсальна CONTRACT» містить погодження сторонами початкової відсоткової ставки за кредитом з 16 червня 2011 року.

Разом з тим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що впродовж дії кредитного договору процентна ставка за кредитом збільшувалась банком в односторонньому порядку (а. с. 5-12).

Так, з початкової процентної ставки, погодженої сторонами - 20,4 %, з 02 вересня 2014 року - ставка збільшилась до 32,4 %, з 01 квітня 2015 року - до 42 % (а.с. 8).

Колегія апеляційного суду встановила, що матеріали справи не містять доказів погодження сторонами у встановленому законом порядку, у письмовій формі, збільшення розміру процентної ставки за кредитом, після 02 вересня 2014 року.

Починаючи з 16 червня 2011 року до 01 вересня 2014 року, як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 5-12) та виписки по рахунку (а.с. 63-74), відсотки за користування кредитом нараховувалися у погодженому сторонами розмірі - 20,4 % та заборгованість становить 363 грн 39 коп., на що суд першої інстанції помилково уваги не звернув.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за відсотками по кредиту у розмірі 363 грн 39 коп. за період з 16 червня 2011 року до 01 вересня 2014 року.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що заочне рішення Подільського районного суд міста Києва від 12 лютого 2021 року в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитними коштами ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді, а тому апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків скасувати з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову в цій частині.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що при розгляді цієї справи позивачем АТ КБ «ПриватБанк» понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 102 грн та за подання апеляційної скарги на рішення суду - 3 153 грн, а всього 5 255 грн (а.с. 46, 131), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: (14 118 грн 83 коп. + 363 грн 39 коп.) х 100% : 25 629 грн 44 коп. ціни позову = 56,5 %), тобто 56,5 % від загальної суми судового збору (56,5 % х 5 255 грн : 100% = 2969 грн 40 коп.), що за мінусом стягнутого судового збору судом першої інстанції у розмірі 1157 грн 96 коп. становить 1811 грн. 44 коп.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Подільського районного суд міста Києва від 12 лютого 2021 року про відмову у стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитом скасувати з ухваленням в цій частині нового судового рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 363 грн 39 коп. та судовий збір у розмірі 1811 грн. 44 коп.

В іншій частині позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками - відмовити.

Стягувач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (, адреса: вулиця Грушевського, будинок 1Д, місто Київ, 01001).

Боржник: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку крім випадків, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Л.П. Сушко

Є.М. Суханова