Є.у.н.с.512/559/16-ц
"03" серпня 2021 р. Провадження №2/512/15/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року Савранський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бростовської Н.О.,

секретаря Пустовіт С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Саврань, Подільського району, Одеської області, цивільну справу за позовною заявою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , обгрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.10.2009р. відповідачка отримала кредит у розмірі 8000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписавши заяву відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір. Відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала, грошові кошти для погашення заборгованості своєчасно не надала, внаслідок чого станом на 30.09.2016р. в неї виникла заборгованість в розмірі 30290,85грн., яка складається з наступного: 2688,74грн. заборгованість за кредитом; 22721,59грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200грн. заборгованість за пенею та комісією; 250грн. штраф (фіксована частина); 1430,52грн. штраф (процентна складова). Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судові витрати.

Відповідачка подала до суду заперечення на позовну заяву (в розумінні ст.191 ЦПК України відзив на позовну заяву) (а.с.34-35)., у яких просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що погашала кредит обов`язковими платежами, а отримавши виписки з рахунків виявила, що протягом 2012-2013 років з її рахунків неодноразово списувалися кошти, або знімалася готівка в банкоматах, яких не існує, здійснювалась оплата товарів та послуг в м.Дніпропетровську, де вона жодного разу не була та не володіє і не користується майном, за яке потрібно сплачувати комунальні послуги. На її думку, до її карткового рахунку мали доступ інші особи. У 2013 році під час розмови з оператором банку вона уточнила суму заборгованості та здійснила оплату, закривши кредит. Як зазначає відповідачка, у період з 2014 року по липень 2017 року до неї не надходило жодних повідомлень про наявність заборгованості. У липні 2017 року їй надійшло повідомлення з погрозою про погашення невідомої заборгованості. Відповідачка вважає, що це сталося за участі начальника місцевої філії банку та її доньки, а позов є особистою помстою. У доповненні до заперечення на позовну заяву (а.с.43) відповідачка зазначила, що нараховані штраф і пеня є необгрунтованими і вимоги про їх стягнення подано зі спливом строків позовної давності. Також зазначає, що жодного письмового кредитного договору не підписувала.

Представник позивача подав до суду пояснення (в розумінні ст.179 ЦПК України відповідь на відзив), в яких спростовує доводи відповідачки та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.49-57).

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про дату, час і місце цього засідання була повідомлена належним чином, що згідно ч.1 ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до ч.1 ст.207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.

Статтями 626, 627 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 цього Кодексу встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання, яке визначається ст.610 ЦК України.

Так, статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 30.10.2009р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 8000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписавши заяву відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір. З вказаної заяви вбачається, що вона 30.10.2009р. отримала кредитну картку з пін-кодом (а.с.6).

Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг банк відкриває клієнту карткові рахунки, видає клієнтові картки, їх вид і строк дії визначені в заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата відкриття рахунку, зазначена в розділі заяви - «відмітки Банку».

Відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала, грошові кошти для погашення заборгованості своєчасно не надала, внаслідок чого станом на 30.09.2016р. в неї виникла заборгованість в розмірі 30290,85грн., яка складається з наступного: 2688,74грн. заборгованість за кредитом; 22721,59грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200грн. заборгованість за пенею та комісією; 250грн. штраф (фіксована частина); 1430,52грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-5). Відповідачкою вказаний розрахунок заборгованості не спростовано.

Відповідно до п.8.6 Умов і правил надання банківських послуг, які є складовою укладеного між сторонами договору, при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Таким чином, сторони домовились про відповідальність за невиконання позичальником зобов`язань по кредитному договору у вигляді штрафів.

Вимога банку щодо стягнення відсотків за користування кредитом узгоджується з положеннями ст.ст.536, 599, 1048, 1050, 1054 ЦК України, умовами кредитного договору, а саме п.п.5.5., 5.5.1, 5.5.2 другого розділу Умов і правил надання банківських послуг. Сплата комісії позичальником передбачена п.6.5 Умов і правил надання банківських послуг, де визначено обов`язок позичальника погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених чинним договором.

Враховуючи приписи ст.526, ч.1 ст.530, ст.610, п.3 ч.1 ст.611, ст.629, ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1054, ст.1056-1 ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 2688,74грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 22721,59грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо стягнення заборгованості за пенею та комісією в сумі 3200грн. та штрафів у вигляді фіксованої частини в сумі 250грн. і процентної складової в сумі 1430,52грн., які значно перевищують суму заборгованості за тілом кредиту, то, враховуючи положення п.6 ч.1 ст.3 та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно яких загальними засадами цивільного законодавства та водночас засадами, на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами, є добросовісність, розумність і справедливість, суд на підставі ч.3 ст.551 ЦК України вважає за необхідне зменшити розмір заборгованості за пенею і штрафами у вигляді фіксованої та процентної складової з 4880,52грн. (3200грн.+250грн.+1430,52грн.=4880,52грн.) до 2000грн., а всього з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 2688,74грн.+ 22721,59грн.+2000грн.=27410,33грн.

Суд не приймає до уваги посилання відповідачки на те, що гроші з її картки були зняті іншою особою виходячи з наступного.

Розділом 6 Умов і правил надання банківських послуг передбачені обов`язки позичальника щодо вжиття заходів по запобіганню втрати та викрадення кредитної картки, пін-коду та їх незаконного використання; щодо інформування банку та правоохоронних органів про факт втрати картки, пін-коду чи незаконного їх використання. Доказів виконання вказаних обов`язків відповідачкою до суду не надано, в матеріалах справи відсутні дані про те, що відповідачка зверталась до банку або правоохоронних органів з приводу незаконного користування коштами чи зняття коштів іншими особами. Надану відповідачкою копію виписки з рахунків за 2012-2013 роки (а.с.37-42), суд до уваги не приймає, оскільки вона не містить підпису відповідальної особи банку та печатки.

Строк виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, визначений в межах дії строку кредитної картки. Термін дії кредитної картки, яку відповідачка отримала 30.10.2009р., мав скінчитися у грудні 2012 року, у зв`язку з чим вказану картку було перевипущено та надано їй 10.12.2012р. нову картку з терміном дії до останнього дня квітня 2016 року, що підтверджується відповідною довідкою банку (а.с.58) та її фотокарткою, зробленою у відділенні банку (а.с.72)., а відтак підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності відсутні.

За правилами ч.ч.1 і 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи відповідачки на спростування позовних вимог не знайшли свого підтвердження, нею не надано достатніх та беззаперечних доказів, які б підтверджували викладені нею обставини.

Також, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1246,96грн..

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.258, ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», , фактична адреса: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.50, розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299, заборгованість за кредитним договором №б/н від 30.10.2009р. в сумі 27410,33грн. (двадцять сім тисяч чотириста десять грн. тридцять три коп.), у тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 2688,74грн., заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 22721,59грн., пеня і штрафи у вигляді фіксованої та процентної складової в сумі 2000грн., а також судовий збір в сумі 1246,96грн., а всього 28657,29грн. (двадцять вісім тисяч шістсот п`ятдесят сім грн. двадцять дев`ять коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ч.1 ст.354, ч.1 ст.355 ЦПК України).

СУДДЯ (підпис)

Суддя Савранського районного

суду Одеської області Бростовська Н.О.