Дата документу 05.10.2021 Справа № 314/5579/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/5579/16 Головуючий у 1 інстанції: Кіяшко В.О.
Провадження № 22-ц/807/2661/21 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Приватного підприємства Агрофірма «Родіна» на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 квітня 2021 року по справі за позовом Приватного підприємства Агрофірма «Родіна» до ОСОБА_1 про стягнення збитків за неналежне виконання зобов`язання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ПП Агрофірма «Родіна» звернулося до суду з позовом, який в ході розгляду справи було уточнено, до ОСОБА_1 про стягнення збитків за неналежне виконання зобов`язання.

В обґрунтування позову зазначали, що 17 травня 2010 року між ПП Агрофірма «Родіна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про повну матеріальну відповідальність.

Передумовою для укладення договору про повну матеріальну відповідальність був договір надання послуг по переробці зерна, його обробці, зберіганні та реалізації на механічному току, що був укладений між сторонами 17 травня 2010 року.

Відповідно до умов вищевказаного договору, ОСОБА_1 , який працював завідуючим по переробці зерна на механічному току, обслуговував матеріальні цінності, відповідав за їх збереження, обробляв та самостійно продавав (здійснював) їх реалізацію від імені підприємства.

Позивач зазначав, що під час виконання своїх зобов`язань за вищевказаним договором перед ПП Агрофірма «Родіна», з 2011 по січень 2016 року, ОСОБА_1 недбало та халатно відносився до своїх обов`язків, і в результаті перевірок, які були проведені директором підприємства та членами ревізійної комісії, було виявлено недостачу продукції, а саме: борошна вищого сорту, на 16313 кг, борошна другого сорту - 35483 кг та висівок на 125031 кг, в грошовому виразі на загальну суму 656896 грн.

Факт спричинення збитків підтверджується актами ревізії по переробці зерна: від 20 грудня 2011 року, 25 грудня 2012 року, 27 грудня 2013 року, 25 грудня 2014 року, 14 грудня 2015 року та 12 січня 2016 року, а також підтверджується Звітом з погоджених процедур який було проведено 17 листопада 2016 року аудиторською фірмою «Злагода» журналах складського обліку за 2011-2015 року.

Аудиторською фірмою «Злагода» було зроблено висновок, який підтвердив узагальнюючу вагу недостачі, відображеної в актах по переробці зерна в періоді з 2011 по 2015 роки, при цьому джерелом аудиторської перевірки на період 2011-2015 років були тільки оригінали наступних документів: журнали складського обліку за 2011-2015 роки, податкові накладні видані на кінцевого споживача за 2011-2015 роки, журнали відомості щодо видачі борошна власникам паїв за 2011-2015 роки, річні звіти за формою 50-сг «Основні економічні показники роботи сільськогосподарських підприємств» за 2011-2015 роки, інші первинні документи та бухгалтерські довідки.

На теперішній час боржник відмовляється сплачувати заборгованість і взагалі заперечує проти існування боргу перед ПП Агрофірма «Родіна», а останнім часом почав уникати зустрічі з працівниками підприємства та відповідати на телефонні дзвінки.

Посилаючись на наведені обставини, ПП Агрофірма «Родіна» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь збитки в сумі 656896 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 вересня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП Агрофірма «Родіна» суму збитків, що складає 656896 грн. та 551,20 грн. судового збору.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 січня 2021 року заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 вересня 2020 року скасовано.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності та недоведеності позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, порушення норм матеріального та процесуального права, ПП Агрофірма «Родіна» подало апеляційну скаргу, в якій просять рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 квітня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПП Агрофірма «Родіна» зазначає, що згідно договору від 17 травня 2010 року, укладеному між ПП Агрофірма «Родіна» та ОСОБА_1 , вбачається, що останнім, як Виконавцем, не в повній мірі виконувалися умови вищезазначеного договору внаслідок чого і були спричинені збитки підприємству. Розмір збитків встановлено комісією, про що зазначено в актах по переробці зерна у період з 2011 року по кінець 2015 року, а також підтверджується Звітом з погоджених процедур який було проведено 17 листопада 2016 року аудиторською фірмою «Злагода», журналах складського обліку за 2011-2015 року. Також під час виконання своїх зобов`язань за вищевказаним договором перед ПП Агрофірма «Родіна», з 2011 по січень 2016 року, ОСОБА_2 недбало та халатно відносився до своїх обов`язків, і в результаті перевірок, які були проведені директором підприємства та членами ревізійної комісії, було виявлено недостачу продукції, а саме: борошна вищого сорту, на 16313 кг, борошна другого сорту - 35483 кг та висівок на 125031 кг, в грошовому виразі на загальну суму 656896 грн.

На думку скаржника, суд повинен був відхилити посилання представника відповідача про безпідставність заявлених ПП «Агрофірма «Родіна» позовних вимог, оскільки, у даному випадку йдеться не лише про втрати у зв`язку з недостачею майна, але й про втрату власником правомочностей щодо такого майна, пов`язаних з володінням, користуванням та можливістю розпорядження ним, внаслідок неправомірних дій зобов`язаної сторони.

Крім того, судом першої інстанції не враховано і не надано належної оцінки наступному доказу, а саме Висновку експерта, згідно якого не виявилось можливим надати відповідь на запитання: «Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у розділі «Адреса та реквізити сторін» Договору про надання послуг по переробці зерна, його обробці, зберіганні та реалізації на механічному току від 17 травня 2010 року, що укладений між ОСОБА_1 та ПП «Агрофірма «Родіна» - ОСОБА_1 ?. Відсутність встановленого експертом факту підробки підпису ОСОБА_1 згідно висновку № 4-121 від 19 грудня 2019 року, повинна сприймається на користь позивача і свідчить про дійсність, правдивість та добровільне волевиявлення сторін на його укладення, як і справжність їх підпису на даному договорі.

В діях ОСОБА_1 вбачається порушення ст.ст. 629, 651 ЦК України, за якими договір є обов`язковим для виконання сторонами. На думку ПП Агрофірма «Родіна», саме її права були порушені ОСОБА_1 , внаслідок чого були спричинені збитки які підлягають відшкодуванню в судовому порядку.

Також, в апеляційній скарзі міститься посилання на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою позиція Верховного Суду який роз`яснив ознаки змішаного договору та наслідки його повного чи часткового виконання укладеного між юридичною та фізичною особою (по наданню послуг), наведена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року (провадження № 61-15217св19) у справі № 456/2946/17.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 , просить залишити оскаржуване рішення без змін, а скаргу без задоволення. Зазначає, що ОСОБА_1 підроблений договір від 17 травня 2010 року не підписував і про його існування до отримання його копії разом з уточненим позовом нічого не знав. Заперечуючи проти існування вказаного підробленого договору та свого підпису під ним, ОСОБА_1 просив про призначення експертизи. Згідно висновку експерта, встановити чи виконаний підпис ОСОБА_1 або іншою особою, не виявилося можливим. Отже, експерт не встановив факт виконання підпису на підробленому договорі ОСОБА_1 , і вказана обставина має тлумачитися саме в інтересах ОСОБА_1 . Відповідач також звертає увагу, що навіть у первісному позові відсутні будь-які посилання на вказаний підроблений договір та спірні «договірні» правовідносини. Навпаки, у первісному позові мова йде про договір про повну матеріальну відповідальність з працівником, але ПП «АФ «Родіна» підтвердила факт відсутності трудових правовідносин з ОСОБА_1 . Крім того, ПП «АФ «Родіна», посилаючись на вказаний підроблений договір як підставу уточнених позовних вимог, не надано жодних доказів з приводу належного виконання його умов на протязі 2011-2016 років.

Також, відповідач вважає, що позивачем не доведено розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, та, відповідно, вина ОСОБА_1 , зокрема, факт прийняття відповідачем продукції для зберігання та/або переробітку на загальну суму 656896 грн., та факт того, що він не забезпечив її зберігання, або - допустив її втрату/знищення. При цьому, Акти ревізії по переробці зерна звіт аудиторської фірми, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки вони є внутрішньогосподарськими документами, та не можуть бути належними та допустимими доказами встановлення обставин правовідносин із «зовнішнім суб`єктом» цивільного права за відсутності доказів, щодо обігу товарно-матеріальних цінностей між двома суб`єктами цивільного справа.

ОСОБА_1 , окрім наведеного, зазначає, що позивачем пропущено строки позовної давності.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства.

При цьому, 04 жовтня 2021 року від ПП «Агрофірма «Родіна» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано тим, що представник ПП «Агрофірма «Родіна» - Жманков В.Є. перебуває на лікуванні, що підтверджується Консультаційним висновком спеціаліста КНП «Вільнянський ЦПМСД» ВРР від 01 жовтня 2021 року (т. 3 а.с. 103). Посилаючись на положення ст. 55 Конституції України, ст.ст. 4, 43, 49 ЦПК України, та ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які гарантують доступ до правосуддя, Жманков В.Є. просив суд подальший розгляд справи проводити за його обов`язковою участю.

Дослідивши зазначене клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки 12 серпня 2021 року ПП «Агрофірма «Родіна» було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено колегією суддів для створення апеляційним судом під час розгляду цієї справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін (т. 3 а.с. 85-90).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, враховуючи, що це вже не перша неявка заявника в судове засідання, ПП «Агрофірма «Родіна», як юридична особа, не позбавлена можливості направити іншого представника в судове засідання, а матеріали справи містять достатньо доказів для її розгляду, скаржником викладено правову позицію в обґрунтування вимог апеляційної скарги, передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про розгляд справи, колегія суддів дійшла висновку що клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 травня 2010 року між ОСОБА_1 та ПП Агрофірма «Родіна» укладено Договір надання послуг по переробці зерна, його обробці, зберіганні та реалізації на механічному току (т. 1 а.с. 74-76).

За умовами вказаного Договору, ОСОБА_1 , як виконавець зобов`язався приймати зерно пшениці на переробку на муку для розрахунків з пайовиками, виконувати будь-які інші роботи пов`язані з переробкою зерна, щомісячно звітувати перед замовником про надані за цим договором послуги у формі актів виконаних робіт, тощо.

Пунктом 1.2 Договору, сторони узгодили, що в останній день кожного місяця дії договору сторони підписують акт здачі-приймання робіт, на бланках підготовлених виконавцем за підсумками виконаних робіт в цьому місяці.

У п. 2.1 Договору, сторони узгодили, що у разі виявлення недостачі, яка підтверджується актами по переробці зерна складеним комісією, що виникла з вини Виконавця, останній зобов`язаний відшкодувати Замовнику 100% вартості продукції за ринковими цінами.

Також, 17 травня 2010 року між ПП Агрофірма «Родіна» та ОСОБА_1 укладено Типовий договір про повну матеріальну відповідальність (т. 1 а.с. 12).

За умовами вищевказаного Договору, ОСОБА_1 , який працював завідуючим по переробці зерна на механічному току, пов`язану із збереженням, обробкою та продажем, прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей, та зобов`язався дбайливо ставитися до переданих йому для зберігання або інших цілей матеріальним цінностям підприємства і вживати заходів щодо запобігання збиткам.

Також в пп. в)г) п. 1 Договору ОСОБА_1 зобов`язався вести облік, складати і надавати в установленому порядку товарно-грошові та інші матеріальні звіти про рух і залишки довірених йому матеріальних цінностей. Приймати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей.

Пунктом 3 сторони передбачили, що в разі незабезпечення з вини працівника збереження довірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру шкоди, заподіяної підприємству, і його відшкодування встановлюється відповідно до чинного законодавства.

У пункті 4 Договори, сторони узгодили, що робітник не несе матеріальної відповідальності, якщо шкода заподіяна не з його вини.

Звертаючись до суду з позовом, ПП Агрофірма «Родіна» посилалося на те, що внаслідок недбалого та халатного відношення ОСОБА_1 до своїх обов`язків за вищезазначеними договорами, на підприємстві була виявлена недостача.

За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Одними із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін та диспозитивність.

За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійсненнявсіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підтвердження позовних вимог, та недостачі ПП Агрофірма «Родіна» до матеріалів справи долучено акти по переробці зерна від 20 грудня 2011 року, від 27 грудня 2013 року, від 25 грудня 2014 року, від 14 грудня 2015 року, від 12 січня 2016 року (т. 1 а.с. 7-11), та звіт з погоджених процедур, проведений незалежним аудитором АФ «Злагода» щодо поставлених питань стосовно господарської діяльності ПП «Агрофірма «Родіна» (т. 1 а.с. 77-85).

В актах по переробці зерна зазначено, що комісія у складі директора ПП «АФ «Родіна» Щербак Т.П., бухгалтера Утєшової Н.І. , ОСОБА_6 , в присутності ОСОБА_1 провели ревізію залишків переробки зерна. В результаті перевірки було виявлено недостачу, залишків переробки в складі не було виявлено. Комісія вирішила, що борг ОСОБА_1 перед ПП «АФ «Родіна» за 2011-2016 роки складає 656896 грн. В актах також зазначено, що ОСОБА_1 від підпису відмовився (т. 1 а.с. 7-11).

Згідно звіту аудиторської фірми «Злагода» щодо поставлених питань стосовногосподарської діяльності ПП «Агрофірма «Родіна» від 17 листопада 2016 року, бухгалтерські регістри підтверджують узагальнюючу вагу недостачі, відображеної в актах по переробці зерна в періоди з 2011 по 2015 роки (т. 1 а.с. 77-85).

ОСОБА_1 під час розгляду справи факт наявності трудових відносин між сторонами заперечувався.

Згідно довідки від 07 вересня 2016 року в Управлінні Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області відсутні звітності подані Приватним підприємством «Агрофірма «Родіна» в період з 01 січня 2011 року по 31 січня 2016 року дані по фізичній особі ОСОБА_1 (том № 1 а.с. 44).

ОСОБА_1 також заперечувався факт підписання Договору про надання послуг по переробці зерна, його обробці, зберіганні та реалізації на механічному току від 17 травня 2010 року.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 жовтня 2019 року, судом, за клопотанням представника ОСОБА_1 по справі призначалася судово-почеркознавча експертиза (т. 2 а.с. 178-179).

Згідно з висновком експерта від 19 грудня 2019 року № 4-121, відповісти на запитання: «Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у розділі «Адреса та реквізити сторін» Договору про надання послуг по переробці зерна, його обробці, зберіганні та реалізації на механічному току від 17 травня 2010 року, що укладений між ОСОБА_1 та ПП «Агрофірма «Родіна» - ОСОБА_1 ? Не виявилось можливим через відсутність однозначності в оцінці виявлених результатів дослідження у зв`язку із обмеженим об`ємом графічної інформації, що міститься в підписі та високою варіаційністю зразків підписів ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 181-188).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності, оскільки позивачем не надано доказів взаємодії двох суб`єктів цивільного права ОСОБА_1 та ПП Агрофірма «Родіна», зокрема: акти приймання-передачі, акти звірки, акти огляду та технічного стану обладнання, акти виконаних робіт, тощо.

При цьому, суд першої інстанції вірно врахував позицію Верховного Суду від 11 березня 2021 року по справі № 2340/3415/18, згідно якої, виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Отже, при трудовому договорі взаємодія робітника та роботодавця здійснюється та фіксується при фінансово-господарській діяльності одного суб`єкта цивільного права - роботодавця, що в свою чергу пов`язується з фіксуванням передачі матеріальних цінностей внутрішньогосподарськими та внутрішньообліковими первинними (бухгалтерськими) документами.

Порядок здійснення обігу та обліку правовідносин при цивільно-правовому договорі передбачає правовідносини та взаємодію двох самостійних суб`єктів цивільного права (сторін договору) де передача товарно-матеріальних цінностей може фіксуватися та здійснюватися шляхом складення виключно сумісних документів, що використовуються в «зовнішній» господарській діяльності суб`єктів (акти приймання-передачі, акти звірки, зведені розрахунки за наслідками аналізу первісних документів за певний період, тощо…).

Як було встановлено, за умовами договору про надання послуг по переробці зерна від 17 травня 2010 року, сторонами узгоджено порядок фіксування та підтвердження виконання робіт виконавцем, порядок звітування виконавцем про надані послуги, підписання актів про виконану роботу, тощо.

Жодних доказів на підтвердження факту виконання сторонами Договору про надання послуг на протязі 2011-2016 років, суду не надано. Також, матеріали справи не містять доказів обігу товарно-матеріальних цінностей між ОСОБА_1 та ПП «Агрофірма «Родіна», які визначені 2 та 3 розділами Договору, а саме: акти приймання зерна пшениці на переробку, щорічні звіти про надані послуги, акти про виконану роботу, докази оплати робіт, які були виконані Виконавцем, тощо.

При цьому, колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції щодо неможливості прийняти звіт аудиторської фірми «Злагода» як доказ встановлення відносин між ОСОБА_1 та ПП «Агрофірма «Родіна», оскільки звіт стосується питань стосовно господарської діяльності ПП Агрофірма «Родіна», здійснений виключно на підставі внутрішньогосподарських документів.

Акти по переробці зерна, якими встановлено недостачу залишків, за відсутності належних та допустимих доказів приймання зерна ОСОБА_1 , також не можуть бути підставою для покладення на ОСОБА_1 відповідальності за таку недостачу. При цьому, згідно п. 2.1 Договору надання послуг по переробці від 17 травня 2010 року, Виконавець зобов`язаний відшкодувати Замовнику 100 % вартості продукції в разі виявлення недостачі, яка підтверджується актами по переробці, якщо така недостача виникла з вини Виконавця. Таких доказів позивачем не надано.

Крім того, слід звернути увагу, що в актах по переробці зерна відмова ОСОБА_1 від їх підпису, належним чином не засвідчена.

Посилання ПП «Агрофірма «Родіна» в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 18 березня 2020 року (провадження № 61-15217св19) у справі № 456/2946/17, є необґрунтованими, оскільки у зазначеній справі були суттєво відмінні від справи № 314/5579/16 обставини, що формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм права.

Отже, підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та не суперечать обставинам, що мають значення для справи, судом першої інстанції правильно застосовано закон, який підлягав застосуванню, тому згідно положень ст. 375 ЦПК України підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства Агрофірма «Родіна» - залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 квітня 2021 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 18 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: