Провадження №: 2/755/6447/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В. вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюб,-

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бабенко С.С. до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вказану позову заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків не більше ніж десять днів з дня отримання копії ухвали.

В ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху вказувалось на те, що позивач вказав зареєстроване місце проживання відповідача - АДРЕСА_1 . Разом з тим, будинок АДРЕСА_1 є багатоквартирним, однак позивачем в порушення вимог п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, не зазначено квартиру проживання відповідача.

На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, суддею в порядку досудової підготовки справи здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва

«ГІОЦ/КМДА». Відповідно до наданої інформації: ОСОБА_2 зареєстрованою по м.Києву не значиться.

З метою усунення недоліків позовної заяви, позивачеві було запропоновано надати докази зареєстрованого місця проживання або перебування відповідача за адресою АДРЕСА_1 (довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи тощо).

Копію зазначеної ухвали суду представником позивача - адвокатом Бабенко С.С. отримано 02 вересня 2021 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

26 вересня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бабенко С.С. направив на адресу суду заяву, в якій вказав про зазначення в позовній заяві номеру телефону відповідача та можливості суду самостійно зв`язатися з нею з метою отримання необхідної інформації в порядку ст. 307 ЦПК України.

Відповідно до змісту ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи (п.2 ч.2 ст.43 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Бабенком С.С. проігноровано вимоги ухвали суду щодо зазначення номеру квартири проживання відповідача в будинку АДРЕСА_1 та не зазначені докази проживання відповідача за вказаною в позовній заяві адресою.

Разом з тим, дані про зареєстроване місце проживання відповідача впливають на визначення підсудності даної справи.

Крім того, посилання представник позивача на ст. 307 ЦПК України суд вважає безпідставним, оскільки зазначені норми стосуються розгляду справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою в порядку окремого провадження.

Суд звертає увагу представника позивача, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Судом при постановленні даної ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить із того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. (Рішення Суду у справі Жоффрделя Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle

v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, як зазначалось в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 23 серпня 2021 року, позивачу надано строк для усунення недоліків не більше ніж десять днів з дня отримання копії ухвали.

Представник позивача зазначає, що копію ухвали суду позивач у встановленому законом порядку не отримував, з її текстом ознайомився ЄДРСР 22 вересня 2021 року, проте зазначене спростовується довідкою про доставку електронного листа, відповідно до якої ухвалу суду отримано представником позивача 02 вересня 2021 року.

Отже, встановлений судом десятиденний строк сплив 13 вересня 2021 року.

Згідно змісту ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч.2 ст. 127 ЦПК України).

Клопотання про продовження пропущеного процесуального строку та доказів поважності причин його пропуску представником позивачем до суду подано не було.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що недоліки позовної заяви, викладені в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 23 серпня 2021 року, позивачем не усунуті, заяву на виконання вимог ухвали суду представником позивача подано з пропуском встановлено судом строку, клопотання про його продовження не подане, суд убачає визначені законом підстави для повернення позовної заяви позивачу.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 8, 14, 175, 177, 185, 258-261, 352-354 ЦПК України, суддя -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюб - повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: