Справа № 362/4424/19
Провадження № 2/362/274/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчено Л.М.,

за участі секретаря судового засідання - Яренко Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,-

в с та н о в и в :

В провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває вказана цивільна справа.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.09.2021 р. провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного повадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2021 р. клопотання відповідача ОСОБА_1 задоволено, розгляд справи постановлено здійснювати за правилми загального позовного провадження.

Представником відповідача до суду подано клопотання про витребування доказів, а саме просить витребувати у ТОВ «Фінансова компанія «Груп Фактор» оригінали доказів: Договору відступлення (купівлі-продажу права вимоги), укладений з ПрАТ «Київський страховий дім» від 09.08.2018 р., додаток до даного договору та квитанцію, що підтверджує виконання позивачем істотних умов договору (оплата ціни договору). Клопотання обґрунтоване тим, що відповідач ставить під сумнів укладення вказаного договору та наявність підстав у позивач для звернення до суду з вказаним позовом. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2020 р. клоптання задоволено.

Ухвала відправлена позивачу 13.11.2020 р., однак жодної відповіді суду не надано та не повідомлено про причини її невиконання.

У зв`язку із цим, позивачу вдруге направлено ухвалу 13.11.2020 р. для виконання та роз`яснено, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Також роз`яснено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання.

27.04.2021 р. суд втретє направив ухвалу від 13.11.2020 р., однак втретє жодної відповіді позивачем суду не надано та не повідомлено про причини її невиконання.

Представник відповідача звернувся до суду з клопотанням, в якому просить позов залишити без розгляду у зв`язку із тим, що позивач без поважних причин не надав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, а також вирішити питання щодо відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу.

Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що поведінка позивача свідчить про умисне затягування розгляду справи, а тому суд дійшов висновку про необхідність залишення позову без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ст. 210 ЦПК України, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 9 ч. 1ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, представник позивача, будучи тричі повідомленим про необхідність подання доказів, не виконав без поважних причин, не повідомив суд про причини невиконання, а тому суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду у зв`язку із тим, що позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частинами 5-6 статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Відповідно до ст. 137 ч.4-6 ЦПК України позивач не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, з підстав не співмірності витрат та не виконав обов`язку доведення не співмірності витрат.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частинах 4-5 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обгрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, позивач не надав.

Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, якіпідлягають розподілу між сторонами. Таку позицію викладено в постановах Верховного Суду від 29.03.2018 р. у справі № 907/357/16, від 18.12.2018 р. у справі № 910/4881/18, від 08.04.2019 р. у справі № 922/619/18.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як зазначають суди, зокрема, Верховний Суд у постанові від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16, до предмета доказування у справі входить склад та розмір витрат на правничу допомогу.

Також Верховний Суд у постанові від 09.04.2019 р. по справі №826/2689/15 звернув увагу на те, що сторона, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не наводить жодного аргументу щодо неспівмірності таких витрат, та лише зазначає, що іншою стороною не надано документів на обгрунтування ринкової вартості послуг. Вказаний довід визнаний Верховним Судом безпідставним, враховуючи той факт, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обгрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що позивачем у цій справі не здійснено.

Так Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «...На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру № 1510 від 15.10.2019 р., № 1411 від 11.10.2021 р., ОСОБА_1 сплатив кошти в сумі 3500 грн., 20000 грн. за Договором про надання правничої допомоги від 31.07.2019 р., акти виконаних робіт від 23.10.2019 р.,11.10.2021р.

Відповідно до Акту виконаних робіт від 23.10.2019 р. адвокат надав консультацію у справі 362/4424/19, ознайомився з матеріалами справи 362/4424/19, підготував відзив у справі 362/4424/19. Розмір винагороди 3500,00 грн., послуги оплачені повністю в сумі 3500,00 грн., відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 1510 від 15.10.2019 р.

Відповідно до Акту виконаних робіт від 11.10.2021 р., адвокат надав послуги щодо представництва інтересів в судовому засіданні у справі 362/4424/19, кількість годин - 8. Розмір винагороди 20000,00 грн., послуги оплачені в повному обсязі, згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 1411 від 11.10.2021 р.,

Загальний розмір витрат відповідача за надані послуги правника становить 23500,00 грн. Втім, представник позивача заявив про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 23000,00 грн. Дані кошти належним чином підтверджені, та підлягають стягненню з позивача.

Загальний розмір судових витрат, які слід стягнути з позивача на користь відповідача у розмірі230000,00грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 257, 258, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в порядку загального позовного провадження,- залишити без розгляду.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» (, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 1-5, оф. 505) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 23000,00 грн. (дватцять три тисячі) грн. 00 коп.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кравченко Л.М.