ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 жовтня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/5195/19

Головуючий у першій інстанції Ковальова Т. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1130/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Онищенко О.І., Скрипка А.А.

сторони: позивач Комунальне підприємство «Виробниче управління комунального господарства»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 травня 2021 року (місце ухвалення м. Ніжин) у справі за позовом до Комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року КП «Виробниче управління комунального господарства» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги. В обґрунтування позову посилались на те, що відповідач користується послугами з вивезення та захоронення побутових відходів належної якості за адресою по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 користувався та продовжує користуватися послугами КП «Виробниче управління комунального господарства» з вивезення та захоронення побутових відходів, проте своєчасно не вносить плату за отримані послуги, в результаті чого за період з 01.12.2016 по 31.01.2021 утворилася заборгованість, згідно уточнених позовних вимог становить - 910,16 гривень.

Просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиті послуги з вивезення та захоронення побутових відходів у сумі 910,16 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 1921 грн.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 28.05.2021 позовні вимоги КП «Виробниче управління комунального господарства» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Виробниче управління комунального господарства» заборгованість за спожиті послуги з вивезення та захоронення побутових відходів за період з 01.12.2016 по 31.01.2021 у сумі 910 грн 16 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн.

Рішення суду обґрунтовано наявністю підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідач користується наданими позивачем послугами, але не здійснює оплату за їх користування.

Також за висновком суду, ОСОБА_1 не надав належних доказів, що підтверджують реальні та дійсні підстави для припинення та невиконання умов договору про надання послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів та не надано документальних доказів на підтвердження можливості самостійного знищення побутових відходів відповідно до норм діючого законодавства.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Самойленко М.Д. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду від 28.05.2021 і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

За доводами апеляційної скарги судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, не доведені обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновку суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Заявник у скарзі посилається, що оскільки договір з ОСОБА_1 позивачем не укладався, тому у нього відсутні будь-які боргові зобов`язання перед позивачем.

Зазначає, що відповідач ОСОБА_1 не міг знати про існування публічного договору, який був опублікований у спеціальному випуску газети «Вісті» від 14 листопада 2016 року, отже не міг отримати пропозицію про укладення договору, яка є лише пропозицією позивача, а укладення цього договору є правом і волевиявленням відповідача ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів скарги відповідач ОСОБА_1 посилається, що з власної ініціативи збирає відходи, сортує їх та здає в приймальні пункти, що підтверджується товарними чеками, накладними та рахунками, які містяться в матеріалах справи. Тому не погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність відповідачем самостійного знищення побутових відходів відповідно до норм діючого законодавства.

Окрім того, посилається, що в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили, що ОСОБА_1 не користується сміттєвими баками КП «ВУКГ», а тверді відходи здає на утилізацію приватним підприємцям.

Вважає, що відповідно до ст. 633 ЦК України викладений у газеті «Вісті» публічний договір повинен укладатись між підприємцем, який взяв на себе зобов`язання здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг, яким Ніжинський ВУКГ не являється.

Заявник посилається на те, що оскільки позивач при укладенні договору порушив вимоги ст. 203 ЦК України, тому на підставі ст. 215 ЦК України такий договір є недійсним.

Також вважає, що суд першої інстанції порушив право на захист ОСОБА_1 , оскільки не повідомив та не викликав в судове засідання, яке відбулось 28.05.2021.

У відзиві на апеляційну скаргу начальник КП «Виробниче управління комунального господарства» Шпак В.А. просить рішення Ніжинського міськрайонного суду від 28.05.2021 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Посилається, що рішення суду є законним і обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню, а доводи апеляційної скарги не відповідають дійсним обставинам справи та є неналежно обґрунтованими.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішеннями виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області від 30.07.2009 № 361 (а.с. 10) і від 14.07.2016 №192 (а.с. 8) КП «Виробниче управління комунального господарства» визначене і є єдиним виконавцем послуг з вивезення та захоронення побутових відходів у м. Ніжині.

Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 23.12.2016 №385 затверджено норми надання послуг із вивезення твердих побутових відходів для м. Ніжина на 2017 2021 роки, рішеннями виконавчого комітету Ніжинської міської ради встановленні тарифи на послуги із захоронення та вивезення побутових відходів згідно графіку з населення, бюджетних установ та інших споживачів КП «Виробниче управління комунального господарства» (а.с. 5-6, 11).

У спеціальному випуску Ніжинської міської газети «Вісті» від 14.11.2016 № 46 було опубліковано Публічний Договір про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів з публічною офертою до нього. Вказаний публічний договір знаходиться у постійному відкритому доступі на офіційному сайті Ніжинської міської ради за посиланням https://nizhynrada.gov.ua/nmr/zagalna-informaciya/publichniy-dogovir-pro-nadannya-poslug-z-vivezennya-ta-zahoronennya-pobutovih-vidhodiv та на офіційному сайті КП «ВУКГ» за посиланням http://unenizh.org.ua/нормативні-документи/pryvatni-ogoloshennya/ (а.с. 12-13).

У випуску Ніжинської міської газети «Вісті» від 31.05.2019 опубліковано Публічний договір в редакції від 30.05.2019 із внесеними до нього змінами (а.с. 13).

Підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1 вказаного договору передбачено, що виконавець зобов`язується згідно з графіком надавати послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів (далі - Послуги), а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати Послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором. Виконавцем послуг з вивезення та захоронення побутових відходів у м. Ніжині визначено КП «Виробниче управління комунального господарства» згідно з Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 30.07.2009 р. № 361 «Про визначення послуги з вивезення побутових відходів як окремої комунальної послуги» та Рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 14.07.2016 р. № 192 «Про введення в дію рішення комісії з визначення переможця конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів на території Ніжина та встановлення терміну надання послуг».

Згідно з п/п 5.2.1 п. 5 вказаного договору споживач зобов`язується оплачувати в установлений договором строк за надані йому послуги з вивезення та захоронення відходів.

Споживач несе відповідальність згідно з законом і цим договором, зокрема, за несвоєчасне внесення плати за послуги та невиконання зобов`язань, визначених цим договором і законом (п/п 7.1.1, 7.1.2 п. 7).

Відповідно до п/п 10.1 - 10.3 п. 10 договору даний Договір укладається з урахуванням вимог ч. 3 ст. 205, ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України без підписання письмового примірника Сторонами. Якщо протягом 30 днів з дня опублікування даного Договору не буде письмових заперечень Споживача, він вважається укладеним. Даний Договір набирає чинності через 30 днів з дня його офіційного оприлюднення в засобах масової інформації і діє до 14.07.2024 р.

Підпунктами 11.3-11.6 п. 11 публічного договору встановлено, що даний договір розроблено відповідно до типового договору, затвердженого Постановою КМУ від 10.12.2008р. № 1070. У випадках, не передбачених цим Договором, сторони керуються чинним законодавством України. Цей Договір публічно доводиться до відома усіх Споживачів шляхом його публікації в офіційному виданні - газеті «Вісті». Текст Договору постійно доступний Споживачам в мережі Інтернет на офіційному сайті Ніжинської міської ради www.nizhynrada.org та на офіційному сайті комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» www.unenizh.org.ua.

З матеріалів справи вбачається та не спростовано відповідачем, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг, які надає КП «Виробниче управління комунального господарства» і на його ім`я за вказаною адресою відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно довідки КП «Виробниче управління комунального господарства`по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з жовтня 2019 року по січень 2021 року утворилася заборгованість за послуги з вивезення та захоронення побутових відходів у розмірі 910,16 грн (а.с.147).

Крім того, в матеріалах справи наявний припис №35 від 25 вересня 2019 року Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, яким КП «ВУКГ» зобов`язано: укласти договори про надання послуг з поводження з побутовими відходами з вищевказаними споживачами у письмовій формі у відповідності до «Типового договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 № 1070; провести перерахунок нарахувань за послугу збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів споживачу ОСОБА_1 в бік зменшення в сумі 536, 84 грн за період з 01.12.2016 по 31.08.2019 (а.с. 85).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2020 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 скасовано, позовні вимоги КП «ВУКГ» задоволено, визнано протиправним та скасовано припис від 25.09.2019 № 35, складений головним спеціалістом відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області (а.с. 131-140).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що як пропозиція для підписання споживачами договору в спеціальному випуску Ніжинської міської газети «Вісті» від 14 листопада 2016 № 46 опублікований публічний договір про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів з публічною офертою до нього, а відповідач у засобах масової інформації про свою відмову укласти договір про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів чи про свою незгоду із умовами опублікованого договору в письмовому вигляді не повідомляв, тому ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв пропозицію КП «ВУКГ» щодо укладення договору про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів, а отже він зобов`язаний сплачувати за надані йому послуги.

З висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують враховуючи наступне.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Згідно з частинами першою, другою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.

Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом.

Разом з тим, згідно зі статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Виходячи з тлумачення пункту 2 статті 205 ЦК України і пункту 2 статті 642 ЦК України, можна зробити висновок, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом.

Таким чином, договір про надання послуг з вивезення побутових відходів є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання).

Договір з вивезення відходів містить в собі також елементи договору приєднання (стаття 634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Вивезення відходів є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Цим законом зокрема, передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (частина третя пункт 1 та 5 статті 20 у редакції Закону від 24.06.2004 № 1875-IV, який втратив чинність з 01.05.2019).

Аналогічні приписи встановлені пунктами 1, 5 ст. 7 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, згідно з якими індивідуальний споживач зобов`язаний, крім іншого, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Такі положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема договору про вивезення відходів. За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з вивезення відходів може бути у вигляді мовчання.

Згідно з пунктом б частини першої статті 15 Закону України «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів.

У частинах другій та третій статті 35-1 Закону України «Про відходи» передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів укладають договори з виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, здійснюють оплату послуг з поводження з побутовими відходами та забезпечують роздільне збирання побутових відходів.

Виконавця послуг з вивезення побутових відходів визначає орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеного закону прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070 про затвердження «Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами», за положеннями пунктів 3-6, 9 цієї постанови послуги з поводження з побутовими відходами надаються суб`єктом господарювання, визначеним органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах в установленому законодавством порядку виконавцем послуг з вивезення побутових відходів.

Договір про надання послуг укладається між споживачем та виконавцем послуг з вивезення побутових відходів відповідно до Типового договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами.

Збирання та перевезення побутових відходів здійснюються спеціально обладнаними для цього транспортними засобами.

Послуги надаються з урахуванням розміру території, схеми санітарного очищення, затвердженої в установленому порядку, та інших умов, передбачених законодавством у сфері житлово-комунального господарства.

Обсяг надання послуг розраховується на підставі норм, затверджених органом місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку.

Плата за надані послуги нараховується щомісяця відповідно до умов договору і тарифів, що формуються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 р. № 1010 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами».

Оплата послуг здійснюється не пізніше ніж протягом останнього дня місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інше.

Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів; а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.

Такий правовий висновок зробив Верховний Суд в постанові від 11.11.2019 року у справі № 646/834/17.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, договір про вивезення побутових відходів є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта у формі конклюдентних дій та не висловив заперечень проти договору.

У справі, що переглядається, встановлено, що КП «Виробниче управління комунального господарства» в якості пропозиції для підписання споживачами в спецвипуску Ніжинської міської газети «Вісті» від 14.11.2016 № 46 (1113) був опублікований Публічний Договір про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів з публічною офертою до нього. Також, вказаний публічний договір, в тому числі зі змінами, знаходиться у постійному доступі на офіційному сайті Ніжинської міської ради www.nizhynrada.org та на офіційному сайті комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» www.unenizh.org.ua

Підпунктами 10.1 10.3 п. 10 вказаного договору передбачено, що даний договір укладається з урахуванням вимог ч. 3 ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України без підписання письмового примірника Сторонами. Якщо протягом 30 днів з дня опублікування даного Договору не буде письмових заперечень Споживача, він вважається укладеним. Даний Договір набирає чинності через 30 днів з дня його офіційного оприлюднення в засобах масової інформації і діє до 14.07.2024.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в січні 2018 року відповідач ОСОБА_1 звертався до абонентського відділу КП «Виробниче управління комунального господарства» для здійснення коригування по особовому рахунку.

Тобто, із встановлених судом обставин вбачається, що КП «Виробниче управління комунального господарства» направило оферту, виконувало послуги по вивезенню твердих побутових відходів від будинку відповідача, в свою чергу останній про свою відмову укласти договір про надання послуг із вивезення побутових відходів чи про свою незгоду із умовами опублікованого договору до КП «Виробниче управління комунального господарства» у письмовому вигляді не направив, а тому ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв пропозицію КП «Виробниче управління комунального господарства».

Належних і допустимих доказів того, що відповідач не користується послугами КП «Виробниче управління комунального господарства» по вивезенню твердих побутових відходів від його будинку або уклав договір про вивезення відходів з іншим виконавцем послуг, матеріали справи не містять.

За таких обставин, ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати вартість послуг, пов`язаних із вивезенням побутових відходів, які здійснює КП «Виробниче управління комунального господарства», за визначеними органом місцевого самоврядування на підставі Постанови КМУ тарифами.

Відповідач не посилається на докази, які б свідчили, що заборгованість існує у іншому розмірі або відсутня.

Враховуючи викладене, є правильним висновок районного суду про те, що між сторонами укладено публічний договір, а доводи заявника про неукладення договору про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів по будинку АДРЕСА_1 та відмову в його укладенні спростовуються матеріалами справи.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (у редакції Закону від 24.06.2004 № 1875-IV); житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (у редакції Закону від 09.11.2017 № 2189-VIII).

Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору (у редакціях Закону від 24.06.2004 № 1875-IV та від 09.11.2017 № 2189-VIII, відповідно).

Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (у редакціях Закону від 24.06.2004 № 1875-IV та від 09.11.2017 № 2189-VIII, відповідно).

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції від 09.11.2017 № 2189-VIII).

За правилами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, що кореспондуються з положеннями п. «б» ч. 1 ст. 15 Закону України «Про відходи» та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 № 572, індивідуальний споживач зобов`язаний, крім іншого, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 9, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.

Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Послуга з поводження з побутовими відходами надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 25 Закону від 09.11.2017 № 2189-VIII).

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги КП «Виробниче управління комунального господарства», посилаючись на порушення відповідачем зобов`язань зі сплати за житлово-комунальні послуги, що виникли з укладеного між сторонами публічного договору.

Наведеним вище спростовуються доводи відповідача про те, що договору про надання спірних послуг з КП «Виробниче управління комунального господарства» він не укладав, а позивач нараховує платежі за послуги, якими він не користується.

Посилання відповідача, що він не користувався послугами з вивезення побутових відходів, не можуть бути прийняті до уваги. Так, на підтвердження вказаних доводів ОСОБА_1 надано накладну № 88 від 20.11.2017 про здачу ним склобою, п/плівки, ПЕТ пляшок, поліетилену на загальну суму 285 грн (а.с.183), рахунки від 18.08.2020 про здачу ним макулатури на суму 6 грн та від 14.08.2020 на суму 5 грн (а.с. 187), накладної від 16.12.2019 про здачу відходів на суму 45 грн (а.с. 185), накладну від 15.05.2018 про здачу скла та ПЕТ на суму 16 грн (а.с. 186). Проте, факт не періодитчного здавання побутових відходів не може свідчити про відсутність потреби у використанні послуг КП «ВУКГ» з вивезення побутових відходів протягом періоду, за який позивачем було нараховано заборгованість за надані послуги, а саме з 01.12.2016 по 31.01.2021.

Таким чином, суд розглянув спір на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тому, виходячи з презумпції обов`язку споживача сплачувати за надані виконавцем житлово-комунальні послуги, враховуючи відсутність належних, допустимих та достовірних доказів на спростування наявності спірної заборгованості у відповідача, колегія суддів вважає, що заявлені КП «Виробниче управління комунального господарства» вимоги є законними і ґрунтуються на матеріалах справи та погоджується з висновком районного суду про необхідність стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиті послуги з вивезення та захоронення побутових відходів за період з 01.12.2016 по 31.01.2021 в сумі 910,16 грн.

Твердження ОСОБА_1 в скарзі про неповідомлення його про судове засідання, яке відбулось 28.05.2021 спростовуються матеріалами справи. Так, в матеріалах справи міститься телефонограма, складена секретарем суду 23.03.2021, якою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 повідомлено, що розгляд справи відбудеться 28.05.2021 об 11-00 год., для передання ОСОБА_1 (а.с. 153). Будь-яких клопотань від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , повноваження якого підтверджені ордером та довіреністю (а.с. 22, 23), до суду подано не було, крім того представник відповідача приймав участь у судовому засіданні 28.05.2021 (а.с. 155).

Апеляційним судом враховано, що справа перебувала в провадженні суду з жовтня 2019 року і ОСОБА_5 не проявив належної обачності в захисті своїх прав та не цікавився ходом розгляду справи в порушення приписів ст. 44 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст рішення складено 12.10.2021.

Головуючий Судді :