Провадження № 2/638/1899/21
23 вересня 2021 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Шишкіна О.В.,
за участю секретаря судового засідання Олейник О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості, -
КС «Істок» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості, в обґрунтування якого зазначила, що 28 липня 2017 року до Кредитної спілки «ІСТОК» звернувся ОСОБА_1 із заявою на вступ до кредитної спілки. На засіданні правління на підставі рішення спостережної ради про делегування правлінню повноважень заяву на вступ розглянуто та прийнято рішення про прийом ОСОБА_1 в члени КС «ІСТОК». У той же день ОСОБА_1 сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок.
Таким чином, на підставі ст.10, ч.2. ст.16 Закону України «Про Кредитні спілки» ОСОБА_1 набув членства у Кредитній спілці «ІСТОК»
09 липня 2019 року відповідач подав заяву на отримання кредиту, на підставі якої того ж дня кредитний комітет прийняв рішення про надання кредиту члену відповідачу.
09 липня 2019 року сторони уклали Договір про споживчий кредит № ДКХ-2330.
Позивач належним чином виконав зобов`язання, передбачені умовами Кредитного договору, що підтверджується видачею відповідачу кредиту відповідно до умов Кредитного договору.
Однак відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату по Кредитному договору, систематично порушуючи умови Кредитного договору, останній платіж Відповідачем було зроблено 27 січня 2020 року, хоча згідно Графіку повернення кредиту він повинен був сплачувати щомісячно до 09 липня 2020 року включно.
У зв`язку з порушенням умов Кредитного договору, з несвоєчасним погашенням кредиту і згідно з Графіком, на виконання заходів досудового врегулювання спору 10 березня 2020 року відповідачу - було направлено лист-попередження вих. № 99 про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по Кредитному договору.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача надав суду заяву про проведення судового засідання за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримав. Проти заочно розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.
Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання були повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до КС «ІСТОК» із заявою на вступ до кредитної спілки.
Згідно з протокол від 28 липня 2017 року на засіданні правління КС «ІСТОК» на підставі рішення спостережної ради КС «ІСТОК» про делегування правлінню повноважень заяву на вступ розглянуто та прийнято рішення про прийом ОСОБА_1 в члени КС «ІСТОК».
28 липня 2017 року ОСОБА_1 сплатив вступний внесок, що підтверджується прибутковим касовим ордером №418 від 28 липня 2017 року та обов`язковий пайовий внесок, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 419 від 28 липня 2017 року.
09 липня 2019 року відповідач як член кредитної спілки подав до КС «ІСТОК» заяву на отримання кредиту.
Згідно з протоколом від 09 липня 2019 року кредитний комітет КС «ІСТОК» прийняв рішення про надання кредиту члену кредитної спілки ОСОБА_1 .
Таким чином 09 липня 2019 року КС «ІСТОК» та ОСОБА_1 уклали Договір про споживчий кредит № ДКХ-2330.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивач належним чином виконав зобов`язання, передбачені умовами Кредитного договору, що підтверджується видачею відповідачу кредиту відповідно до умов Кредитного договору та підтверджується копією видаткового касового ордеру № 123 від 09 липня 2019 року.
Згідно п.4.1. Кредитного договору Позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати платежі вказані в Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, що наведено у додатку до Кредитного договору, який є його невід`ємною частиною.
Згідно п.4.3. Кредитного договору платежі проводяться Позичальником згідно з Графіком у повному обсязі шляхом внесення готівкою в касу або на зазначений у договорі рахунок.
З Бухгалтерської довідки розрахунку заборгованості по договору про споживчий кредит №ДКХ-2330 від 09 липня 2019 року вбачається, що в порушення п. 4.1., 4.3. Договору відповідач припинив здійснювати погашення платежів по Кредитному договору, а саме: останній платіж відповідачем було зроблено 27 січня 2020 року, хоча згідно Графіку повернення кредиту він повинен був сплачувати щомісячно до 09 липня 2020 року включно.
Тобто ОСОБА_1 не виконав належним чином та у встановлений термін зобов`язання за кредитним договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Враховуючи те, що відповідач прострочив виконання зобов`язання, більш ніж на 30 календарних днів, то у позивача виникло право вимоги дострокового повернення кредиту, а також на відповідача покладена відповідальність, визначена умовами договору.
Так, у відповідності до п. 4.7.2 Договору, сплата позичальником штрафу у розмірі 1000 грн. за порушення сплати кожного платежу, згідно графіку платежів.
П. 4.7.3. Договору сторони обумовили покладення на позичальника відповідальності за прострочення сплати чергового платежу, повернення позичальником суми боргу (основної суми кредиту, плати та процентів), з урахуванням встановленого індексу інфляції та 100 % річних від простроченої суми за весь час прострочення сплати зобов`язань за договором, згідно ст. 625 ЦК України.
Оцінюючи надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що між Кредитною Спілкою «Істок» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит, факт отримання останнім коштів підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема копією видаткового касового ордеру від 09.07.2019.
Досудовий порядок врегулювання спору сторони визначили у п.6.2.2. Договору про споживчий кредит № ДКХ-2330, де зазначається, що у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів більш як на один календарний місяць, кредитор з урахуванням вимог ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» набуває право: вимагати від позичальника дострокового повного погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків згідно умов Договору до дня повного виконання зобов`язань за договором; вимагати відшкодування збитків, завданих кредитору внаслідок невиконання та/або неналежного виконання позичальником умов цього договору. Якщо протягом 30 календарних днів, з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитора, позичальник не погасив кредит та/або нараховані проценти та плату, кредитор набуває право звернутись до суду про стягнення в примусовому порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, на 10 березня 2020 року ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , було направлено листа-попередження вих. № 99 про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по Кредитному договору.
Відомості щодо сплати відповідачем заборгованості матеріали справи не містять.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк, що встановлені договором. Крім того, відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
Відповідно до положень ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений строк.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).
Згідно з ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.
При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.
У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, оскільки відповідач, на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних і неспростовних доказів на спростування доводів позивача, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позовних відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2102 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 16, 76, 81, 89, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором про споживчий кредит - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Шишкін