СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4364/21

пр. № 2/759/4978/21

19 жовтня 2021 року суддя Святошинського районного суду м.Києва Бабич Н.Д., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Святошинського районного суду м. Києва Бабич Н.Д., розглянувши матеріали позовної заяви ПАТ СК "Уніка" до ОСОБА_1 , ПАТ "СК "Юнівес" про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

03.03.2021 р. до суду надійшов позов ПАТ СК "Уніка" до ОСОБА_1 , ПАТ "СК "Юнівес" про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

Ухвалою суду від 04.03.2021 р. позовну заяву повернуто позивачу, разом з усіма доданими до неї матеріалами (а.с.11).

Постановою Київського апеляційного суд від 27.05.2021 р. ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 04.03.2021 р. скасовано та справу направлено для продовження розгляду справи по суті (а.с.42-46).

Предметом позову є відшкодування шкоди в розмірі 18018,66 грн., які позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів в порядку регресу вказану суму. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.06.2017 р. між ПАТ "СК "Уніка" та Генеральним консульство Грузії в м. Донецьк було укладено договір добровільного страхування на транспорті № 373001/4100/0000008. 02.03.2018 року в м. Києві на бул Т.Шевченка, 25, сталася ДТП за участю автомобіля"Фольксваген", д.нз. НОМЕР_1 під керванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля "Тойота", дн.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.03.2018р. винним в даній ДТП визнано ОСОБА_1 та піддано адміністративному стягненню. 05.03.2018 р. страховик виплатив відповідно до умов договору страхування за шкоду заподіяну автомобілю "Тойота", дн.з. НОМЕР_2 - 24 616,72 грн. На момент ДТП відповідальність водія "Фольксваген", д.нз. НОМЕР_1 , була застрахована у ПАТ "СК "Юнівес" відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 3467286. Як зазначив позивач, він звернувся до ПАТ "СК "Юнівес" про виплату страхового відшкодування в розмірі 12 308,36 грн., що становить 50% сплаченого страхового відшкодування, враховуючи порушення ПДР двома учасниками пригоди. 27.04.2018 р. ПАТ "СК "Юнівес" виплатило відшкодування на суму 6 598,06 грн. Як зазначив позивач, в подальшому йому стало відомо, що у даній ДТП винен один водій ОСОБА_1 , та оскільки вина двох учасників не підтверджена, то позивач просив стягнути солідарно з відповідачів в порядку регресу 18 018,66 грн. та відшкодувати судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 08.06.2021 р. у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (а.с.52-53).

Представником відповідача ПАТ "СК "Юнівес" - Кузьменков М.М. 26.07.2021 року було надано відзив на позовну заяву, в якій він заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість, зазначав, що страховик виплатив страхове відшкодування 27.04.2018 р. за даним ДТП у відповідності до угоди про здійснення страхового відщкодування від 23.04.2018р. (а.с.59-60). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором ОСЦПВВТЗ можлива лише за умов, передбачених договором чи випадків, встановлених у ст.37 ЗУ «Про ОСЦПВВТЗ», коли у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Представником позивача 02.08.21 року було надано суду відповідь на відзив, у відповідності до якого позивач на вимогах позову наполягав з підстав викладених в позові (а.с.68-69).

Від відповідача ОСОБА_1 до суду відзиву не надходило.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01.06.2017 р. між ПАТ "СК "Уніка" та Генеральним консульство Грузії в м. Донецьк було укладено договір добровільного страхування на транспорті № 373001/4100/0000008 (а.с.91-100).

02.03.2018 року в м. Києві на бул. Т.Шевченка, 25 сталася ДТП за участю автомобіля "Фольксваген", д.нз. НОМЕР_1 під керванням ОСОБА_1 та автомобіля "Тойота", дн.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.03.2018 р., винним в даній ДТП, визнано ОСОБА_1 та піддано адміністративному стягненню (а.с.106-107).

05.03.2018 р., страховик виплатив відповідно до умов договору страхування за шкоду заподіяну автомобілю "Тойота", дн.з. НОМЕР_2 - 24616,72 грн. (а.с.108-118).

На момент ДТП, відповідальність водія "Фольксваген", д.нз. НОМЕР_1 , була застрахована у ПАТ "СК "Юнівес" відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних тоанспорних засобів № АК 3467286 (а.с.101).

05.04.2018 року ПАТ "СК "Уніка" звернулась до ПАТ "СК "Юнівес" про виплату страхового відшкодування в розмірі 12308,36 грн., що становить 50% сплаченого страхового відшкодування (а.с.119).

23.04.2018 р. між ПАТ "СК "Юнівес" та ПАТ "СК "Уніка" було укладено угоду про здійснення страхового відшколдування, згідно якої ПАТ "СК "Юнівес" визнає обгрунтованими вимоги на суму 210976,87 коп., які виникли за наступними страховими випадки, серед них і вказані автомобілі між якими відбулось ДТП 02.03.2018 р. - сума збитків 6 598,06 грн. Згідно п. 5 вказаної угоди ПАТ "СК "Уніка гарантує, що не буде мати претензій щодо розміру компенсації завданих збитків в межах матеріального збитку до заподіювачів шкоди (водіїв) та/або власників транспорнтих засобів, відповідальність яких застрахована ПАТ "СК "Юнівес" (а.с.62).

27.04.2018 р. ПАТ "СК "Юнівес" виплатило відшкодування на суму 6598,06 грн. (а.с.120). Дана обставина учасниками справи не оспорювалась.

Учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов`язань: 1) Договірне зобов`язання між позивачем і потерпілим - за договором добровільного майнового страхування; 2) Деліктне зобов`язання між потерпілим та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП; 3) Договірне зобов`язання між відповідачем і третьою особою - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Вимога позивача (страховика потерпілого) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц).94

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачами у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Положення ч.1 ст.991 ЦК України та ст.37 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», містять підстави, з яких страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати, зокрема у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків та ін.

В свою чергу, ст.38 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» передбачає випадки, з підстав яких, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Суд вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі 755/18006/15-ц.

Суд вважає доведеним той факт, що наступив страховий випадок передбачений договором та має бути здійснена страхова виплата страховиком відповідно до умов договору полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних тоанспорних засобів № АК 3467286 укладеного між ПАТ "СК "Юнівес" та ОСОБА_1 в межах страхового ліміту.

Проте, як вбачається з угоди від 23.04.2018 р. укладеної між ПАТ "СК "Юнівес" та ПАТ "СК "Уніка" про здійснення страхового відшкодування, ПАТ "СК "Юнівес" визнає обгрунтованими вимоги на суму 210976,87 коп. які виникли за наступними стразховими випадки, серед них і вказані автомобілі між якими відбулось ДТП 02.03.2018 р. - сума збитків 6 598,06 грн. Згідно п. 5 вказаної угоди ПАТ "СК "Уніка гарантує, що не буде мати претензій щодо розміру компенсації завданих збитків в межах матеріального збитку до заподіювачів шкоди (водіїв) та/або власників транспорнтих засобів, відповідальність яких застрахована ПАТ "СК "Юнівес".

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволені позовних вимог позивача до ПАТ СК "Юнівест".

Суд також приходить до висновку про відмову в позовних вимогах в частині солідарного стягнення вказаної суми з ОСОБА_1 та ПАТ СК "Юнівес" , виходячи з такого.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов"язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов"язання.

В даному випадку ні за договором, ні за законом солідарний обов"язок не виникає, оскільки у випадку настання страхового випадку відповідальність за виплату страхової суми покладається на страховика у межах суми ліміту страхового відшкодування.

Враховуючи, що відповідальність ОСОБА_1 була застрахована відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних тоанспорних засобів № АК 3467286, страхова сума покривається лімітом відповідальності страховика, а тому позовні вимоги в частині стягнення суми в розмірі 18018,66 грн. є безпідставними.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то судові витрати позивача по справі підлягають віднесенню на сторону позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 993, 1191, 1194 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст.ст. 3, 5, 9, 22, 37, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 12, 76-78, 81, 82, 89, 141, 259, 263- 265, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ПАТ СК "Уніка" до ОСОБА_1 , ПАТ "СК "Юнівес" про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.Д.Бабич