Номер провадження: 22-ц/813/2775/21
Головуючий у першій інстанції Прохоров П.А.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П.,

за участю секретаря Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2016 року ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на частку майна, що є у спільній сумісній власності, -

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом про звернення стягнення на частку майна, що є у спільній сумісній власності, в якому після уточнень позовних вимог просив визначити, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 є рівними та становлять по 1/2 квартири за кожним із них; перевести на неї, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 права та обов`язки співвласника - ОСОБА_1 на 1/2 квартири АДРЕСА_1 , за вартістю 391 825,50 грн. (триста дев`яносто одна тисяча вісімсот двадцять п`ять гривень 50 коп.) в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за Виконавчим написом від 3 червня 2014 року, виконаного приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за номером 992 в розмірі 438 647,05 грн. (чотириста тридцять вісім тисяч шістсот сорок сім гривень 05 копійок), визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 та припинити право власності ОСОБА_1 на вказану 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Свої вимоги вона мотивує тим, що 10 серпня 2011 року відповідач - ОСОБА_1 отримав від неї у позику грошову суму у розмірі 364 178,45 грн., що складає в еквіваленті 45 689,07 доларів США, строк повернення яких настав 29 листопада 2013 року.

У зв`язку із невиконанням відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань, щодо повернення грошових коштів, вона звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Н.В. для вчинення виконавчого напису, якою від 3 червня 2014 року було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 , невиплачених в строк на підставі договору позики, посвідченого 10 серпня 2011 року приватним нотаріусом Одеського міського округу Борисовою Н.В. за реєстровим номером 2277, грошових коштів у сумі 438 647,05 грн., строк повернення яких настав 29 листопада 2013 року, та пені у розмірі 13 037,02 грн., нарахованої за прострочення платежу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на частку майна, що є у спільній сумісній власності задоволено, постановлено:

визначити, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 є рівними та становлять по 1/2 квартири за кожним із них;

перевести на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 права та обов`язки співвласника - ОСОБА_1 на 1/2 квартири АДРЕСА_1 , за вартістю 391 825,50 грн. (триста дев`яносто одна тисяча вісімсот двадцять п`ять гривень 50 коп.) в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за Виконавчим написом від 3 червня 2014 року, виконаного приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за номером 992 в розмірі 438 647,05 грн. (чотириста тридцять вісім тисяч шістсот сорок сім гривень 05 копійок) та визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44,2 кв.м, житловою 28,8 кв.м.

припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44,2 кв.м, житловою 28,8 кв.м.;

стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію судових витрат в розмірі по 1959,13 грн., з кожного.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що судом не було досліджено обставини (ст. 309 ЦПК України п. 1 неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи) надання позики ОСОБА_1 , і що позика використовувалась в спільній діяльності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 а не в особистих інтересах відповідачів. Вказані доводи дійсно не відміняють виконавчий напис нотаріуса, про те договір інвестування доводить те, що кошти отримані не були використані в інтересах сім`ї.

Суд неправомірно відмовив у визнанні розписки про отримання коштів від рідної сестри ОСОБА_5 на придбання квартири в м. Одесі дружиною апелянта ОСОБА_3 за недостатністю доказів. Чим порушив ст. 1047 ЦК України.

Також, судом першої інстанції без належного обґрунтування було відмовлено у визнанні шлюбного договору від 24 травня 2013 року № 1763 посвідченого приватним нотаріусом Чужовською Н.Ю.? як доказe того, що майно, а саме квартира у АДРЕСА_3 належить тільки ОСОБА_3 , так як шлюбний договір укладено 24 травня 2013 року, а право власності на квартиру набуто відповідачами 11 лютого 2011 року, в зв`язку з чим спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя.

Цей висновок суперечить статті 97 СК України. Норма статті надає подружжю право визначати у шлюбному договорі правовий режим майна, набутого до чи під час шлюбу. Та не містить заборон або будь-яких обмежень цього права.

Шлюбний договір укладений 24 травня 2013 року № 1763 та посвідчений приватним нотаріусом Чужовською Н.Ю. Виконавчий напис нотаріуса вчинений 03 червня 2014 року, позовна заява до суду подана ОСОБА_2 02 грудня 2014 року. В договорі позики від 10 серпня 2011 року не має вимог до шлюбного договору і не має обмежень (опису предмета обтяження).

Апелянт також зазначає, що судом першої інстанції при розгляді справи не було взято до уваги роз`яснення ВСУ у справі № 6-2333цс15, щодо майна спільної сумісної власності.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

06.10.2021 року ОСОБА_2 надано до суду апеляційної інстанції надано письмові пояснення до апеляційної скарги, з яких вбачається, що позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає їх безпідставними, та просить суд рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 08.12.2016 року під головуванням судді Артеменко І.А. апеляційну скаргу ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на частку майна, що є у спільній сумісній власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2016 року залишено без руху, надано апелянту строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 30.12.2016 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення київського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2016 року було задоволено, та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2016 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на частку майна, що є у спільній сумісній власності.

Відповідно до рішення Вищої ради юстиції від 19.12.2016 року суддів Сватаненко В.І., Суворова В.О. було звільнено у відставку. На підставі розпорядження апеляційного суду Одеської області № 7 від 04.01.2017 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу, в порядку ст. 11-1 ЦПК, було передано колегії суддів у складі головуючого судді Артеменко І.А., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого Артеменка І.А., суддів Драгомерецького М.М. та Громіка Р.Д. справу призначено до розгляду.

Разом з тим, у зв`язку з обранням ОСОБА_6 членом Вищої ради Юстиції XIV позачерговим з`їздом суддів України від 15.03.2017 року, на підставі розпорядження апеляційного суду Одеської області № 2254 від 21.03.2017 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу, в порядку ст. 11-1 ЦПК, було передано колегії суддів у складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Гірняк Л.А., Сєвєрової Є.С.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22 березня 2017 року у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого Дрішлюка А.І., Гірняк Л.А., Сєвєрової Є.С. цивільну справу ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на частку майна, що є у спільній сумісній власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2016 року прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24 жовтня 2017 року клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі було задоволено, зупинено розгляд справи за ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2016 року ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на частку майна, що є у спільній сумісній власності до набрання законної сили рішення суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про визнання договору удавани (справа № 522/1137/16).

Указом Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

В порядку ч.6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 року №1 днем початку роботи Одеського апеляційного суду визначено 03.01.2019 року.

Згідно до ч.5ст.31 ЦПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Кравець Ю.І. головуючий суддя, судді Журавльов О.Г., Комлева О.С.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.01.2019 року під головуванням судді Кравця Ю.І. цивільну справу було прийнято до провадження

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.06.2019 року у складі колегії суддів: головуючого Кравця Ю.І., суддів Журавльова О.Г. та Комлевої О.С. було поновлено провадження у цивільній справі ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на частку майна, що є у спільній сумісній власності та призначено справу до розгляду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 08.11.2019 на виконання п. 1.4. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року зі змінами від 23.10.2019 року та рішенням ВРП "Про переведення суддів апеляційного суду Одеської області Громіка Р.Д. до Одеського апеляційного суду" від 15.10.2019 року № 2739/0/15-19, рішенням ВРП "Про переведення суддів апеляційного суду Одеської області Князюка О.В. до Одеського апеляційного суду" від 15.10.2019 року № 2733/0/15-19року визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого - Князюка О. В., суддів: О. С. Комлевої, О. Г. Журавльова.

Розпорядженням № 5950 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 22.11.2019 року у відповідності до п. 3.12. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року з подальшими змінами було проведено автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого - Князюка О. В., суддів: Таварткіладзе О. М. та Заїкіна А. П.,

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.11.2019 року під головуванням судді Князюка О.В. цивільну справу ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на частку майна, що є у спільній сумісній власності прийнято до проваджеггя та призначено до розгляду.

Розгляд справи неодноразово було відкладено за клопотанням сторін.

07.10.2021 року в судове засідання з`явився представник ОСОБА_2 адвокат Єргієв Д.І. просив суд рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за вищевказаною явкою сторін.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до договору позики, посвідченого 10 серпня 2011 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. за реєстровим номером 2277, з подальшими внесеннями змінами та доповненнями, посвідченими тим же нотаріусом, від 8 вересня 2011 року за реєстровим номером 2464, від 21 жовтня 2011 року за реєстровим номером 2918, від 15 листопада 2011 року за реєстровим номером 3139, від 9 квітня 2012 року за реєстровим номером 981 та від 9 червня 2012 року за реєстровим номером 1779, ОСОБА_1 отримав у позику грошову суму у розмірі 364 178,45 грн. (триста шістдесят чотири тисячі сто сімдесят вісім гривень 45 коп.), що складає в еквіваленті 45 689,07 доларів США (сорок п`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять доларів США 07 центів), строк повернення яких настав 29 листопада 2013 року (а.с. 7 12).

3 червня 2014 року виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , невиплачених в строк на підставі договору позики, посвідченого 10 серпня 2011 року приватним нотаріусом Одеського міського округу Борисовою Н.В. за реєстровим номером 2277, з подальшими внесеннями змінами та доповненнями, посвідченими тим же нотаріусом, від 8 вересня 2011 року за реєстровим номером 2464, від 21 жовтня 2011 року за реєстровим номером 2918, від 15 листопада 2011 року за реєстровим номером 3139, від 9 квітня 2012 року за реєстровим номером 981 та від 9 червня 2012 року за реєстровим номером 1779, грошових коштів у сумі 438 647,05 грн. (чотириста тридцять вісім тисяч шістсот сорок сім гривень 05 копійок), строк повернення яких настав 29 листопада 2013 року, та пені у розмірі 13 037,02 грн. (тринадцять тисяч тридцять сім гривень, 02 копійки), нарахованої за прострочення платежу (а.с. 14).

Відповідачам ОСОБА_1 та його дружині ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_4 , яку вони придбали 11 лютого 2011 року, у період шлюбу та зареєстрували за ОСОБА_3 (а.с. 74 75).

Відповідно до п. 11 Договору купівлі-продажу від 11 лютого 2011 року ОСОБА_1 , як чоловік ОСОБА_3 , надав свою згоду на укладення такого договору та справжність його підпису засвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 11 лютого 2011 року за реєстровим номером 291 (а.с. 75).

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору позики, посвідченого 10 серпня 2011 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. за реєстровим номером 2277, з подальшими внесеннями змінами та доповненнями, посвідченими тим же нотаріусом, від 8 вересня 2011 року за реєстровим номером 2464, від 21 жовтня 2011 року за реєстровим номером 2918, від 15 листопада 2011 року за реєстровим номером 3139, від 9 квітня 2012 року за реєстровим номером 981 та від 9 червня 2012 року за реєстровим номером 1779, ОСОБА_1 отримав у позику грошову суму у розмірі 364 178,45 грн. (триста шістдесят чотири тисячі сто сімдесят вісім гривень 45 коп.), що складає в еквіваленті 45 689,07 доларів США (сорок п`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять доларів США 07 центів), строк повернення яких настав 29 листопада 2013 року (а.с. 7 12).

3 червня 2014 року виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , невиплачених в строк на підставі договору позики, посвідченого 10 серпня 2011 року приватним нотаріусом Одеського міського округу Борисовою Н.В. за реєстровим номером 2277, з подальшими внесеннями змінами та доповненнями, посвідченими тим же нотаріусом, від 8 вересня 2011 року за реєстровим номером 2464, від 21 жовтня 2011 року за реєстровим номером 2918, від 15 листопада 2011 року за реєстровим номером 3139, від 9 квітня 2012 року за реєстровим номером 981 та від 9 червня 2012 року за реєстровим номером 1779, грошових коштів у сумі 438 647,05 грн. (чотириста тридцять вісім тисяч шістсот сорок сім гривень 05 копійок), строк повернення яких настав 29 листопада 2013 року, та пені у розмірі 13 037,02 грн. (тринадцять тисяч тридцять сім гривень, 02 копійки), нарахованої за прострочення платежу (а.с. 14).

Стаття 1049 ЦК України закріплює обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором.

Згідно відповіді Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області на виконання доручення суду було надано належним чином засвідчені матеріали виконавчого провадження ВП № 45223690 та ВП № 52866961 по примусовому виконанню виконавчого напису № 992 від 03.03.2014 року приватного нотаріусу Одеського нотаріального округу Борисової Н.В.

З наданих суду копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постановою заступника начальника Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Дмитренко О.Ю. від 27.10.2014 року було відкрито виконавче провадження № 52866961 на підставі виконавчого напису № 992 від 03.06.2014 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 441 684,07 грн.

Згідно матеріалів виконавчого провадження № 52866961 з 27.10.2014 року по 04.08.2017 року державним виконавцем було здійснено ряд виконавчих дій направлених на стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 441 684,07 грн.

Відповідно до положень ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно зі ст.443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Питання звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, регулюється ст.371 ЦК України, згідно з якою кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Згідно із статтею 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу, про що наголошувалось у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справа N 756/3456/19 (провадження N 14-543цс19).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Так, відповідно до статті 371 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Спір вирішується судом, якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники.

У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу.

У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Разом із тим для реалізації кредитором такої вимоги підлягають з`ясуванню усі обставини, передбачені статтею 366 ЦК України.

Отже, передумовами реалізації кредитором права на переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку, є чіткий перелік дій, який передбачений статтею 366 ЦК України, а для задоволення позову на підставі статті 366 ЦК України необхідно, щоб кредитор звернувся до суду з позовом до боржника про виділ частки в натурі.

Вказані висновки викладені в постанові Верховного Суду від 27.08.2020 року у справі 201/1003/18.

Виходячи з положень цієї норми, кредитор може вимагати переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника щодо належної йому частки у майні лише після того, коли останній відмовився виконати вимоги про продаж своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від її придбання. (вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 750/13066/14-ц.)

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає за необхідне вказати, що оскільки матеріали справи містять висновок експерта про неможливість виділу внатурі частки у праві спільної власності а також те, що матеріали справи не містять необхідних даних про те співвласник квартири, ОСОБА_3 відмовилась від придбання частки квартири ОСОБА_1 АДРЕСА_1 . Таким чином, вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на частку майна в порядку статті 366 ЦК України є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не вбачається відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника.

При цьому за змістом статті 366 ЦК України право кредитора на переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку, виникає лише у разі, коли боржник відмовився від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності, і кредитор має чітко визначені способи захисту своїх прав: або вимагати продажу цієї частки з публічних торгів, або на переведення на кредитора прав та обов`язків співвласника-боржника.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у процесі виконання рішення про стягнення заборгованості державний чи приватний виконавець у порядку статті 443 ЦПК України має право звернутися до суду з клопотанням про виділення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2016 року задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на частку майна відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12.10.2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О. М. Таварткіладзе