Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3717/21
Провадження № 2-н/332/706/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 р. м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Яцун О.С., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Перевіривши подану заяву та додані до неї матеріали, суддя вважає, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Всупереч вищенаведеному, до заяви долучено фотокопію акта від 14.09.2021, в якому зазначається, що ОСОБА_3 , 2004 р.н., фактично проживає разом із батьком. Однак, з цього акта неможливо встановити ким є особи, в присутності яких було складено цей акт, та якими він був підписаний, яким періодом охоплюється фактичне проживання дитини із батьком, а відтак вказана заява про видачу судового наказу не містить повного обґрунтування та доказування факту проживання неповнолітньої дитини із заявником.

Враховуючи вищевикладене, у видачі судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини слід відмовити, оскільки заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 163, 165-166 ЦПК України, ст. 183 СК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Роз`яснити заявнику право на звернення до суду з тими самими вимогами в спрощеному позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя О.С. Яцун