Справа № 318/2109/21
Номер провадження №2/318/686/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2021 р. м. Кам`янка-Дніпровська

Суддя Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області Васильченко В. В.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з цією позовною заявою. Перевіривши матеріали справи, суддя вважає, що вказана заява підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Частиною другою ст. 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Зокрема, відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

На підставі ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником в суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 4 ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа.

Частинами першою, другою ст. 59 ЦПК України визначено, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена.

Як вбачається з позовної зави остання підписана та подана законним представником ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на підставі твердження, що позивач ОСОБА_2 є його матір`ю, яка є непрацездатною, немічною, інвалідом. Разом з тим, до позовної заяви не долучено документи, які підтверджують повноваження ОСОБА_1 як законного представника, що узгоджується з положеннями ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України, а саме докази того, що ОСОБА_2 є недієздатною фізичною особою, а також докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 є її опікуном, яким підписано та подано позовну заяву інтересах ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Відповідно до ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо і тим ставить себе чи свою сім`ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати, у скрутне матеріальне становище. Порядок обмеження цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Цивільна дієздатність фізичної особи є обмеженою з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Порядок обмеження цивільної дієздатності фізичної особи встановлений главою 2 розділу IV ЦПК України.

Тобто цивільна дієздатність фізичної особи може бути обмежена виключно рішенням суду в порядку, встановленому ЦПК України. Цивільна процесуальна дієздатність нерозривно пов`язана з цивільною дієздатністю й особа не може бути обмежена в цивільній процесуальній дієздатності без обмеження цивільної дієздатності. Похилий вік особи, інвалідність не свідчать про обмеження її цивільної дієздатності.

Положення статті 172 Сімейного кодексу України, на яку посилається ОСОБА_1 , стосується випадків звернення в межах піклування повнолітніми дітьми за захистом прав та інтересів непрацездатних, немічних батьків, як законними представниками. Проте не поширюється на випадки представництва такими дітьми інтересів батьків у справах, у яких позивачами виступають особисто непрацездатні батьки.

Слід звернути увагу на колізію між СК України та ЦПК України, який в ст. 39 "Законні представники" веде мову лише про законне представництво малолітніх, неповнолітніх, обмежено дієздатних, визнаних недієздатними, визнаних безвісно відсутніми, оголошених померлими. Тобто ЦПК України не передбачає можливості повнолітніх дочки, сина звернутись за захистом прав та інтересів непрацездатних, немічних батьків як їх законні представники, без спеціальних на те повноважень. Якщо виникає потреба у матеріальному представництві, то необхідне оформлення довіреності на загальних засадах.

З огляду на викладене, позивачу необхідно надати докази на підтвердження повноважень Доненка В. О., як законного представника, а саме рішення суду про визнання ОСОБА_2 недієздатною, чи обмежено недієздатною, а також призначення ОСОБА_1 її опікуном. У разі представництва позивача не загальних засадах необхідно надати ордер про надання правової допомоги, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, або докази на підтвердження повноважень в порядку самопредставництва. Дані докази необхідно подати до Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області.

Відповідно до ст.185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 та 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суддя також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи "Креуз проти Польщі", що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuzv. Poland" № 28249/95).

Таким чином, зважаючи на зазначені вище недоліки, позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , слід залишити без руху та надати представнику позивача строк для усунення недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання ним копії ухвали.

Керуючись ст. 175, 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, залишити без руху.

Надати можливість представнику позивача у 10-денний строк з дня отримання копії ухвали виправити вказані недоліки, інакше заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В. В. Васильченко