Справа №265/3432/21
Провадження №2-о/265/551/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновського А. М.,

за участю секретаря судових засідань Муратової Д.К.

за участю представника заінтересованої особи ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу за заявою представника заявника адвоката Ксенії Олександрівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України,

заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби в Донецькій області,

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2021 року представник заявника адвокат Коваленко К.О., яка діє в інтересах ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, батька заявника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Успенівка, Курдайського району, Джамбульської області, на території України станом на 24 серпня 1991 року, та на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України», а саме 13 листопада 1991 року.

В обґрунтування заяви посилаючись на те, що з моменту народження заявник разом з батьками проживав в селі Козацьке, Новоазовського району, Донецької області. З серпня 2014 року с. Козацьке знаходиться на тимчасово окупованій території України. У 2018 року заявник переїхав мешкати до міста Маріуполь до своєї тітки. При зверненні до Лівобережного районного відділу ДМС у м. Маріуполі для отримання паспорту громадянина України, заявнику було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення що його батько ОСОБА_3 станом на 1991 рік проживав на території України. Представник заявника просить встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України», а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвалою суду від 19 травня 2021 року було відкрито провадження у справі.

16 серпня 2021 року від представника заявника адвоката Коваленко К.О. надійшла заява про слухання справи за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягала. Також просила долучити до матеріалів справи копію військового квитка ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник заінтересованої особи Мотова Ю.В. (яка діє на підставі довіреності) не заперечувала, щодо задоволення заявлених вимог ОСОБА_2 .

Суд дослідивши надані письмові докази, вважає, що подана ОСОБА_2 заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно копії паспорту городянина України серії НОМЕР_1 виданого Новоазовським РВ УМВС на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Успенівка, Курдайського району, Джамбульської області.

Згідно військового квитка серії НОМЕР_2 від 19.07.1992 виданого Новоазовським районним військовим комісаріатом, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 23.05.91 року ОСОБА_3 було вакциновано.

Згідно свідоцтва про народження № НОМЕР_3 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Успенівка, Курдайського району, Джамбульської області. Актовий запис № 27.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 видане виконкомом Козацької с/ради Новоазовського району, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , в графі батьки зазначені: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Актовий запис № 9.

Відповідно до ст. 293 ч.1 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно ст. 293 ч.2 п.5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України,у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, та 13.11.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24.08.1991 або на 13.11.1991 ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24.08.1991 або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13.11.1991; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13.11.1991.

Крім цього,статтею 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

У пункті 44 наведеного Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №363/214/17-ц, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорту громадянина України.

У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Враховуючи наведене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_3 постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року, а тому є всі підстави для встановлення зазначеного факту у судовому порядку.

Керуючись ст.ст.4,5,12,13,76 - 82,259,263 - 265,268,273,293-294,315 ЦПК України, ст. ст.1,3,9 Закону України «Про громадянство України», -

ВИРІШИВ:
Заяву представника заявника адвоката Коваленко Ксенії Олександрівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Успенівка, Курдайського району, Джамбульської області, на території України станом на 24 серпня 1991 року, та на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України», а саме 13 листопада 1991 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо розгляду справи на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua/sud0538/.

Повний текст судового рішення складено 13 жовтня 2021 року.

Суддя А.М. Вайновський