Провадження № 22-ц/802/927/21 Категорія: 60 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Данилюк В. А.,

суддів Федонюк С. Ю., Шевчук Л. Я.,

секретаря Савчук Т. Ф.,

з участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представників відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчук Сергій Володимировича про одержання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_6 адвоката Мартинюк Ольги Ігорівни на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2020 року позивач ОСОБА_6 через свого представника звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, на обґрунтування якої зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_11 .. За життя спадкодавець заповіту не складав, тому спадкування відбувається за законом. Спадкоємцями першої черги є відповідачі по справі. Вона, як рідна сестра померлого, є спадкоємцем другої черги. Відразу після смерті ОСОБА_11 відповідачі ОСОБА_10 та ОСОБА_2 подали приватному нотаріусу Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчуку С.В. заяви про прийняття спадщини, на підставі яких було заведено спадкову справу. Інші спадкоємці померлого направили нотаріусу свої заяви засобами поштового зв`язку у листопаді 2020 року. Разом з тим, вона протягом тривалого часу опікувалася померлим, тому існують підстави для включення її до числа спадкоємців першої черги. З огляду на це, 02.11.2020 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Т.О. посвідчено заяву про прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_11 , яка була надіслана та 13.11.2020 року фактично була отримана приватним нотаріусом Веремчуком С.В. У позасудовому порядку питання про одержання нею права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги не виявляється за можливе, оскільки ОСОБА_10 та ОСОБА_2 не визнають її права на спадкування. Вказує, що у 2014 році в ОСОБА_11 було виявлено онкологічне захворювання, внаслідок чого останній був вимушений проходити інтенсивне лікування та курси хіміотерапії. В свою чергу, вона постійно приїздила до брата, підтримувала його, зокрема тижню часу вони проводили разом у жовтні, листопаді та грудні 2019 року, близько 10 днів у квітні 2020 року та із середини травня 2020 року до дня його смерті. Через прогресуюче захворювання ОСОБА_11 не міг у повній мірі самостійно обслуговувати (забезпечувати) свої щоденні побутові потреби. Окрім того, важливе значення мала моральна родинна підтримка. Увесь вказаний час вона піклувалася про брата, виконувала роботу по дому (прала, прибирала та готувала їсти). Вони з братом мали близькі стосунки, постійно спілкувалися по телефону, померлий ділився з позивачкою своїми думками та просив порад. Також вона неодноразово купувала для ОСОБА_11 ліки, продукти харчування та засоби догляду. Таким чином, протягом тривалого часу вона опікувалася та надавала іншу допомогу спадкодавцеві, якому через хворобу складно було робити це самостійно. Враховуючи наведене, просить суд визнати за нею право на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчук Сергій Володимирович, про одержання права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ОСОБА_6 адвокат Мартинюк О. І. подала апеляційну скаргу, в якій вказує на порушення судом норм процесуального права, оскільки неналежно повідомив позивача про дату, час та місце судового засідання, чим порушив право позивача на доступ до правосуддя та судовий захист, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , поданого від його імені адвокатом Яворським А. В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Інші учасники справи правом для подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши представника позивача, відповідача та представників відповідача, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_11 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 06.06.2020 року Луцьким МВ ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), за актовим записом № 916 (Том 1, а.с. 17).

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_10 є синами померлого ОСОБА_11 , про що свідчать копії свідоцтв про народження , що містяться в матеріалах справи (Том 1, а.с. 170, 173-174,199,200,201).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану № 2 від 07.10.2020 року також слідує, що відповідач ОСОБА_7 являється дружиною померлого ОСОБА_11 , з яким вона перебувала у шлюбі до моменту смерті останнього.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_9 є матір`ю ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вищенаведені ступені родинних відносин позивача та відповідачів із померлим ОСОБА_11 учасниками справи не оспорюються.

Судом також встановлено, що ОСОБА_11 на випадок своєї смерті заповіту не залишив, а тому в даному випадку спадкування здійснюється за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Отже, встановлено, що відповідачі як мати, дружина та сини є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_11 .. Зазначені особи прийняли спадщину шляхом подачі відповідних заяв до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Веремчука С .В., які містяться в матеріалах спадкової справи № 07/2020, заведеної 10.06.2020 року після смерті ОСОБА_11 (Том 1, а.с. 168, 197, 226, 229).

При цьому, відповідач ОСОБА_9 відмовилася від прийняття спадщини за законом на користь сина спадкодавця ОСОБА_8 (Том 1, а.с. 223).

Із матеріалів спадкової справи № 07/2020, заведеної 10.06.2020 року, також убачається, що позивач ОСОБА_6 , як сестра померлого та спадкоємець другої черги, також звернулася до приватного нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини (а.с. 232).

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність таких юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 18.01.2018 року у справі № 487/878/16-ц, від 17.10.2018 року у справі № 200/21452/15-ц, провадження № 61-18578св18, від 18.07.2018 року у справі № 713/1528/16-ц, провадження № 61-20208св18, від 19.05.2020 року в справі № 453/968/17, провадження № 61-17623св19, від 05.08.2020 року у справі № 742/3382/18.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, яка в повній мірі кореспондується із приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в ході розгляду справи ані позивачем ОСОБА_6 , ані її представником не надано доказів підтвердження факту спорідненості позивачки із померлим як між братом та сестрою. Із наданих копій свідоцтв про народження, копії паспорта спорідненість ОСОБА_6 та ОСОБА_11 як сестри та брата не прослідковується.

Не надано й доказів того, що спадкодавець ОСОБА_11 перебував у безпорадному стані та потребував постійної сторонньої допомоги та що таку допомогу йому надавала позивачка у справі ОСОБА_6 .. Періодичне відвідування ОСОБА_6 свого брата у певні періоди часу, зокрема, по тижню у жовтні, листопаді та грудні 2019 року, близько 10 днів у квітні 2020 року та із середини травня 2020 року до дня його смерті, а також придбання ліків і спеціальних продуктів для нього не підтверджують того факту, що він протягом тривалого часу перебував у неї на утриманні.

Отже, виходячи із встановлених обставин справи та наданих доказів, суд дійшов висновку, що сукупність необхідних обставин, визначених ч. 2 ст. 1259 ЦК України, що дає право на одержання права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду даного спору.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права не заслуговують на увагу, зважаючи на наступне.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Відповідно до частини другої статті 233 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку в разі неявки у судове засідання учасника справи щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін або їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні за їх відсутності.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причину неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача (усіх позивачів) в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Отже, оскільки сторона позивача, відповідачі та їх представники, а також відповідачі належним чином були повідомлені про день, час, місце розгляду справи, їх неявка в судове засідання є повторною, свої доводи і міркування щодо позову мали можливість викласти у відповіді на відзив на позовну заяву, а також у відзивах на позовну заяву, проте таким своїм процесуальним правом не скористалися, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності вищезазначених осіб, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що рішення було ухвалене без належного її повідомлення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно матеріалів справи позивачу було відомо про розгляд справи судом першої інстанції та її розгляд неодноразово відкладався саме за клопотаннями позивача та представника позивача.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене із дотриманням норм чинного процесуального законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 адвоката Мартинюк Ольги Ігорівни залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2021 року.

Головуючий

Судді :