Справа № 465/3959/19 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/2554/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Приколоти Т.І., Шандри М.М.,

секретарка: Скакун І.А.,

за участі в судовому засіданні представниці позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова в складі судді Ванівського О.М. від 19 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Франківського районного суду м. Львова від 19 червня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовлено.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення в повному обсязі, та прийняти нове рішення у справі про задоволення позову, встановивши їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , тривалістю у 6 місяців.

Вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, таким що постановлено з порушенням норм матеріального права. Висновки суду що покладені в основу рішення, не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що висновок суду першої інстанції, який покладений в основу оскаржуваного рішення про пропуск нею строку в 12 років, суперечить ст.ст. 1270, 1272 ЦК України. Також, безпідставним та необґрунтованим є висновок про відсутність поважних причин пропуску нею строку на звернення з заявою. Про поважність причин пропуску строку, а саме, важку хворобу і критичний психоемоційний стан її матері свідчать пояснення, а також долучена до матеріалів справи медична довідка. Зважаючи на те, що розгляд справи відбувався протягом травня червня 2020 року, в період дії карантину, вона фактично була позбавлена можливості дати усні пояснення по справі.

В судове засідання окрім представниці позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та зважаючи на те, що ОСОБА_3 29.06.2021 року подала суду заяву про визнання позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представниці позивачки на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, заяв про визнання позову, а також усних та письмових пояснень учасниць справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 4, 6, ч.1 ст. 13, ст.ст. 12,81,89, ч.2 ст. 247, ст. 263 ЦПК України, ч.2 ст. 16, ч.1 ст. 1269, ч.1 ст. 1270, ст. 1272 ЦК України, та відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 29 жовтня 1996 року квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності, а саме : ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Суд встановив, що Третя нотаріальна контора відмовила ОСОБА_1 у прийнятті спадщини у зв`язку із пропуском строку на її прийняття. Також суд зазначив, що визнання позову відповідачем не є безумовною підставою для його задоволення, ураховуючи, що вирішуючи спір по суті суд повинен дослідити матеріали справи, надати належну правову оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості, а не виходити виключно із факту визнання позову відповідачем. Суд вважав, що зазначені позивачем вимоги є безпідставними як такі, які нічим не обґрунтовані в силу вимог ст. 12, 81 ЦПК України. Також суд вважав, що посилання позивача на догляд за матір`ю похилого віку, як на поважність причин пропуску строку, не заслуговує на увагу, оскільки позивачем пропущено близько 12 років. На підставі вищевикладеного, суд прийшов до переконання про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції немає.

15.07.2019 ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , у якому просила:

?встановити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , тривалістю у 6 місяців.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_4 , після якого залишилося спадкове майно, а саме частку в квартирі АДРЕСА_2 .Заповіту померлий не лишив. Окрім позивачки спадкоємцем є племінниця померлого ОСОБА_3 .Третя нотаріальна контора відмовила ОСОБА_1 у прийнятті спадщини у зв`язку із пропуском строку на її прийняття. Вказує на те, що пропустила строки із поважних причин, а саме у зв`язку із доглядом за матір`ю, яка є похилого віку.З огляду на такі обставини та у відповідності до вимог ст.ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України просить ухвалити рішення, яким визначити їй, додатковий строк, достатній для подання заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього.

Окрім цього, згідно змісту п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у правах про спадкування» та п.п. 3, 4 № 4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини чи продовження строку на прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За їх відсутності територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 29 жовтня 1996 року квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності таким особам: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Судом встановлено, що Третя нотаріальна контора відмовила ОСОБА_1 у прийнятті спадщини у зв`язку із пропуском нею строку на її прийняття.

Із позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 подано позов про встановлення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 лише до ОСОБА_8 .

Однак, як вбачається з позовної заяви сама ОСОБА_1 вказує, що спадщини після смерті ОСОБА_4 ніхто не прийняв та із числа спадкоємців за законом ніхто із заявою про прийняття спадщини не звертався.

Із заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що така вказує, що крім неї спадкоємців немає. Інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством немає.

Із довідки ВК Брюховицької селищної ради №1322 від 22.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 проживав і був постійно зареєстрований до дня смерті на АДРЕСА_3 .

З довідки з місця проживання та склад сім?ї, виданої ВК Брюховицької селищної ради №1323 від 22.10.2018 року вбачається, що з 11.05.2004 року за адресою АДРЕСА_3 був зареєстрований зять ОСОБА_9 , з 10.12.2004 року був зареєстрований ОСОБА_4 . Даних про певну кровну спорідненість між померлим та ОСОБА_9 , що давало б підстави вважати його спадкоємцем, який прийняв спадщину, у матеріалах справи немає.

Також, із копії спадкової справи після смерті ОСОБА_4 вбачається, що окрім позивачки ніхто заяв до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не подавав та осіб, які б прийняли спадщину фактично нотаріусом не встановлено, в тому числі і відповідачки.

Як пояснила представниця позивачки, позивачкою відповідачкою у даному спорі вказано ОСОБА_3 не через те, що така є спадкоємцем майна померлого, а через те, що вона є співвласницею квартири, на частку у якій як спадкове майно претендує позивачка.

Враховуючи вказане, щодо даного спору, то у такому, у випадку відсутності спадкоємців, які прийняли спадщину, слід вважати належним відповідачем повинна була б бути залучена відповідна територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, або ж ОСОБА_9 , який був зареєстрований в будинку разом з ОСОБА_4 на час його смерті у випадку встановлення того факту, що він є спадкоємцем померлого певної черги.

Без залучення осіб, для яких таке рішення створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, суд не міг вирішувати питання про задоволення позовних вимог, а тим більше задовольнити позовні вимоги, тобто давати оцінку підставам та предмету позову та виносити рішення по суті такого спору, оскільки без залучення належного (належних) відповідача (відповідачів, співвідповідачів), на права та обов`язки якого (яких) впливатиме таке судове рішення, що може бути залучений (залучені) виключно за заявою позивача, суд вирішувати питання про задоволення позову не взмозі.

Зважаючи на вказане суд був позбавлений можливості ухвалити рішення про задоволення позовних вимог, тому рішення суду про відмову у задоволенні позову слід вважати таким, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Зважаючи на вказане, а також те, що апеляційний суд не наділений правом на залучення належних відповідачів (заміну неналежних), а також на направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складно 13 жовтня 2021 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Т.І. Приколота

М.М. Шандра