Справа № 487/5756/17
Провадження № 2/487/14/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєв в складі головуючого судді Павлової Ж.П.,за участю секретаря судового засідання Поліщук І.В., представника позивача адвоката Беспрозваного Д.О., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Хорошева В.В., третьої особи ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва цивільну справу №487/5756/17, провадження №2/487/14/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та третьої особи, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди, та позов третьої особи, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків,

В С Т А Н О В И В

31.10.2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди.

У своїй заяві позивач зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.2000 року на праві приватної власності належить 33/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , яка розташована на земельній ділянці площею 633 кв.м.

Відповідач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2007 року, який розташований на земельній ділянці площею 686 кв.м. На цій земельній ділянці був розташований житловий будинок літ.А площею 33,6 кв.м. та побутові споруди. З 2008 року відповідач без її відома та згоди обладнав між будівлями Л та І,І та «Г» кам`яний паркан, змістивши його у бік її двору № НОМЕР_1 . Також між будівлями Г та В відповідач обладнав паркан з шиферу, який зміщено від межі на відстань близького 0,5 м, на місце якого він почав будувати будинок, без відповідного на це дозволу. Відповідач порушив межу та не відступив один метр від порушеної межі, як вказують норми. У вересні 2017 року відповідач у дворі АДРЕСА_1 проводив земляні роботи викопав траншею під стіною її будинку розміром 63м на 0,5м, що призвело до руйнування частини стіни в будинку, в результаті чого просіла підлога в одній із кімнаті цього будинку, з`явилися тріщини в кімнатах та кухні. Відповідно до зведеного кошторисного розрахунку вартість ремонтних робіт та матеріалів станом на 2017 року складає 91 582,00 грн. Також діями відповідача ОСОБА_1 їй причинена моральна шкода, яка виразилась в тому, що за період ремонтних робіт вона не зможе жити у своїй квартирі, а тому буде на значний час порушений її уклад життя і вона вимушена буде шукати собі тимчасове помешкання та оплачувати його. Крім того, вона є пенсіонеркою за віком, ніде не працює, визнана інвалідом ІІ групи довічно, у зв`язку з тяжким захворюванням.

Посилаючись на вищезазначене просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь 91 582,00 грн. в порядку відшкодування матеріальних збитків, 2000,00 грн. на виконання кошторисного розрахунку та 5000,000 грн. завданої моральної шкоди.

Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва Біцюка А.В. від 27.11.2017 року відкрито провадження по даній справі та справу призначено до судового розгляду.

29.01.2018 року до суду ОСОБА_1 подана зустрічна позовна заява до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків в сумі 14 934,72 грн. та моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн.

29.01.2018 року до суду відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на їх безпідставність, надуманість та такими що не відповідають обставинам дійсності і не доведені належними доказами.

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 29.01.2018 року ухвалено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та по справі призначено підготовче засідання.

14.03.2018 року до суду від позивача ОСОБА_3 надійшла позовна заява про збільшення позовних вимог в якому остання просила стягнути з відповідача 100 000,00 грн. в порядку відшкодування матеріальних збитків завданих пошкодженням майна та 500 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди та понесені судові витрати по справі.

14.03.2018 року до суду від позивача ОСОБА_3 надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок, по АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності виданого виконкомом Миколаївської міської ради.

15.03.2018 року до суду від позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання про залучення в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 та прийняття позовної заяви від останнього.

Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва Біцюка А.В. від 20.03.2018 року в задоволенні заяви позивача ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 25.04.2018 року у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову - відмовлено.

Відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті до спільного розгляду зустрічного позову до ОСОБА_3 та повернуту його відповідачу.

В справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, призначено судову будівельно технічну експертизу на вирішення якої поставленні питання:

1) Яка сума матеріальних збитків завданих пошкодженням частини житлового будинку АДРЕСА_1 , позначеного в технічному паспорті під літ."А", що знаходиться в користуванні ОСОБА_3 .?

2) Чи є причинно-наслідковий зв`язок між пошкодженням (руйнуванням) житлового будинку АДРЕСА_1 , що знаходиться в користуванні ОСОБА_3 та виконанням ремонтно-будівельних робіт в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 .

3) Якщо так, то які ремонтні роботи слід провести в житловому Будинку АДРЕСА_1 , що знаходиться в користуванні ОСОБА_3 , для відновлення будинку до стану який існував до пошкоджень, які зазначені в питанні 2? Який обсяг таких робіт, їх вид та вартість?

Проведення експертизи доручено експертам Миколаївського філіалу Одеського Науково-дослідного інституту судових експертиз.

22.05.2018 року ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 22.05.2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа, відмовлено.

30.05.2018 року надійшла заява від ОСОБА_2 , як третьої особи яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь суму 70 000,00 грн. в порядку відшкодування матеріальних збитків завданих пошкодженням майна, затрат на судову будівельно-технічну експертизу та понесені судові витрати по справі.

22.12.2018 року до суду від Миколаївського відділення Одеського НДІСЕ надійшов висновок експерта № 18-596/597 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №487/5756/17.

Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва Біцюка А.В. від 29.12.2018 року відновлено провадження по даній цивільній справі та призначено судове засідання.

11.02.2019 року до суду від позивача ОСОБА_3 надійшла заява про призначення повторної експертизи.

У зв`язку із призначенням судді Біцюка А.В. на посаду судді Вищого антикорупційного суду, розпорядженням Керівника апарату Заводського районного суду м.Миколаєва від 13.05.2019 року за № 448 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 2/487/98/19 та справу передано судді Павловій Ж.П.

Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва Павлової Ж.П. від 15.05.2019 року дана цивільна справа прийнята до провадження.

05.11.2019 року до суду з Миколаївського апеляційного суду надійшла постанова від 02.05.2018 року, якою скасовано ухвалу Заводського районного суду м.Миколаєва від 20.03.2018 року.

Заява про забезпечення позову ОСОБА_3 задоволена частково.

Накладено арешт на майно на загальну суму 100 000 грн., яке належить на праві власності ОСОБА_1 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 13.08.2019 року по справі призначено повторну судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експерту Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області (адреса: 54030, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 41).

На вирішення експерта поставлені такі питання:

1) Яка сума матеріальних збитків завданих пошкодженням майна, а саме пошкодження частини житлового будинку АДРЕСА_1 , позначеного в технічному паспорті під літ. «А», що знаходиться в користуванні ОСОБА_3 .?

2) Чи є причинно-наслідковий зв`язок між пошкодженням (руйнуванням) житлового будинку АДРЕСА_1 , що знаходиться в користуванні ОСОБА_3 та виконанням ремонтно-будівельних робіт в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 .

3) Чи необхідно на час проведення експертизи проводити будь-які ремонтні роботи частини житлового Будинку АДРЕСА_1 , що знаходиться в користуванні ОСОБА_3 . Якщо так, то визначити обсяг таких робіт, їх вид та вартість?

На період проведення експертизи провадження по справі зупинено.

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 13.08.2019 року залучено до участі у справі третю особу, яка заявляє самостійні вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , (адреса: АДРЕСА_2 ).

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 30.10.2019 року витребувано з ММБТІ інвентарну справу на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 17.01.2020 року поновлено провадження по даній справі та по справі призначено судове засідання.

02.02.2021 року до суду з регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області надійшов висновок експерта №115-110 за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі №487/5756/17.

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 10.02.2021 року поновлено провадження по даній справі та призначено підготовче засідання по справі.

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 25.02.2021 року підготовче провадження у справі закрито та справо призначено до судового розгляду.

01.10.2021 року до суду від позивача ОСОБА_3 надійшла заява про зменшення позовних вимог в якій остання просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь 5519,50 грн. в порядку відшкодування матеріальних збитків завданих пошкодженням майна, 50 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди та понесені судові витрати по справі.

01.10.2021 року до суду від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 надійшла заява про зменшення позовних вимог в якій останній просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь 5519,50 грн. в порядку відшкодування матеріальних збитків завданих пошкодженням майна та понесені судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Беспрозваний Д.О. зменшені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, також наполягав на задоволенні зменшених позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 .

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, посилаючись на їх недоведеність та необґрунтованість.

В судовому засіданні третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору заявлені позовні вимоги та вимоги позивача ОСОБА_3 підтримав та просив їх задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача та третьої особи, вислухавши пояснення експерта, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_2 є власниками 33/200 часток домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.2000 року.

Також згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК №807357, виданого 03 червня 2010 р. ОСОБА_3 є співвласницею земельної ділянки площею 0,0558 га по АДРЕСА_1 .

На цій ділянці розташований житловий будинок літ. «А» , господарські та побутові споруди літ.Б,Г,Л - сарай, лит.И кухня, тамбур до кухні літ.У, вбиральня Е, огорожа та споруди 4,5 І,ІІ.

Відповідач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.11.2007 року та земельної ділянки за тією ж адресою площею 686 кв.м.

У поданому до суду позову, позивач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_2

зазначають, що без їх відома та згоди відповідач ОСОБА_1 з 2008 року між будівлями Л та І,І та «Г» обладнав кам`яний паркан, змістивши його в бік її двору № НОМЕР_1 , а також обладнав паркан з шиферу, який зміщено від межі на відстань близько 0,5 м, на місце якого почав будувати будинок без відповідного дозволу. Чим порушив межу та не відступив один метр від порушеної межі, як вказують норми.

Крім того у вересні 2017 року відповідач у дворі АДРЕСА_1 проводив земляні роботи викопав траншею під стіною її будинку розміром 3м на 0,5м, що призвело до руйнування частини стіни їх будинку, а саме її часткового обвалу. В середині будинку пішли тріщини по стінам та просіла підлога.

Позивач ОСОБА_3 вважає, що діями відповідача ОСОБА_1 пошкоджено її майно, чим спричинена її матеріальна шкоду на суму 91582,00 грн., яка була в подальшому зменшена на 5519,50 грн.

Третя особа ОСОБА_2 вважає, що діями відповідача ОСОБА_1 пошкоджено його майно, як співвласника чим спричинена йому також матеріальна шкоду на суму 70 000,00 грн., яка була в подальшому зменшена на 5519,50 грн.

Системний аналіз положень ст.ст.4,5 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України дає підстави для висновку, що позов може бути подано особою виключно для захисту порушеного, не визнаного або оспорюваного права і обраний позивачем спосіб захисту повинен відновлювати таке право.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, що слідує із ч.1 ст. 77 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ст.ст.11,16 ЦК України, встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної)та моральної шкоди іншій особі. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст.22ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За приписами ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Отже, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди відповідачем та її розмір.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 11.12.2019 року, справа N 161/17010/16-ц, установлена презумпція вини заподіювача шкоди, саме він повинен довести, що шкоду завдано не з його вини.

Для визначення суми матеріальних збитків житлового будинку АДРЕСА_1 судом по даній справі призначена судову будівельно-технічну експертизу.

Висновком №18-596/597 від 18.12.2018 року експерта Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту Алібекова О.О. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що причиною руйнування зовнішньої стіни частини будинку ОСОБА_3 ймовірно стали сукупність факторів, що впливають на технічний стан стіни, а саме: рік будівництва до 17 року, відповідно до даних технічного паспорту станом на 05.05.2000 року; відсутність відливів на покрівлі над зовнішньою стіною частини будинку ОСОБА_3 , що могло призвести до підмивання фундаменту та втрати його несучої спроможності; втручання, якщо воно мало місце, у цілісність фундаментів, що могло призвести до втрати ним несучої спроможності та до руйнування будинку.

На думку експерта руйнування стіни частини будинку ОСОБА_3 призупинилось за рахунок встановлення монолітних стовпів та відмостки, що утримують її від руйнування. Якщо будівельні роботи для підтримки стіни досліджуваної частини будинку виконані належним чином, тобто з врахуванням всіх можливих навантажень досліджуваної стіни на поверхню фундаментів , то руйнування стіни ліквідоване. Відповідно матеріальні збитки на час проведення експертизи загалом складаються з ремонтно-будівельних робіт в середині приміщень.

Якщо ж виконані будівельні роботи не забезпечуватимуть достатню підтримку стіні та фундаменту будинку, то це призведе до подальшого руйнування та збільшення суми збитків завданих частині будинку ОСОБА_3 .

Також, висновком експерта Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області № 115-110 від 18.0.12021 року ОСОБА_5 за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що на причини руйнування зовнішньої несучої стіни квартири АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , вплинула наступна сукупність факторів:

1. ОСОБА_3 було порушено п.4.3. п.4.4 п. 8.14 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» (При реконструкції і капітальному ремонті житлового будинку, розташованому у щільній міській забудові, необхідно: провести аналіз його впливу на оточуючі будинки і споруди з метою забезпечення їх експлуатаційних якостей, міцності і стійкості; у випадках передбачених ДБН В. 1.2-5, виконувати науково-технічний супровід. Відхилення від обов`язкових вимог чинних НД повинні бути погоджені у встановленому порядку з відповідними державними органами нагляду і контролю; при проектуванні реконструкції, капітальних ремонтів і перепланувань окремих квартир в житлових будинках заборонено улаштування нових віконних прорізів);

2. Локальні пошкодження зовнішнього опорядження стін. В зовнішніх несучих стінах по боковій несучій стіні квартири АДРЕСА_3 та фасадній стіни квартир АДРЕСА_4 наявні осадові тріщини з розкриттям до 3 мм. Найбільша концентрація тріщини в стіні боковій несучій стіні квартири АДРЕСА_3 біля віконного прорізу;

3. Відсутність оздоблення цоколю та частини фундаменту - оголеність каменів зовнішньої несучої стіни квартири АДРЕСА_3 (відповідно фотознімків до руйнування стіни квартири АДРЕСА_3 );

4. Відсутність відмостки зовнішньої несучої стіни квартири АДРЕСА_3 , та часткова відсутність відмостки фасадної несучої стіни квартири АДРЕСА_3 (відповідно фотознімків до руйнування стіни квартири АДРЕСА_3 );

5. Відсутність жолобів водовідведення з покрівлі в частині будівлі над квартирою АДРЕСА_3 ; Руйнування системи організованого водовідведення. Точкові руйнування хвилястих азбестоцементних листів у вигляді повздовжніх тріщин;

6. З прибудови дворового фасаду (тильна сторона несучої стіни), в межах квартири АДРЕСА_3 , водовідведення організоване горизонтальним жолобом зі скидання на земну поверхню на перетині бокової несучої стіни (добудова приміщень квартири без влаштування вертикальної труби на земельну ділянку АДРЕСА_5 ;

7. Закладання фундаментів будівлі вище рівня сезонного промерзання. Глибина закладання фундаментів бокової несучої стіни квартири АДРЕСА_3 (без врахування елементів підсилення) не задовольняє вимоги норм будівництва;

8. Зволоження стін та перегородок в рівні підлоги 1-го поверху квартири АДРЕСА_3 ;

9. В нижній частині стіни зафіксовано розшарування та випадіння елементів зовнішнього шару бутової кладки в нижній частині стіни, спостерігаються порожнини під обрізом стіни (фундаментом) (відповідно фотознімків до руйнування стіни квартири АДРЕСА_3 );

10. Підвищення рівня вологості в ґрунті безпосередньо під фундаментом та швах глиняної бутової кладки з наступним локальним просіданням ґрунту та руйнуванням швів

(відповідно фотознімків до руйнування стіни квартири АДРЕСА_3 );

11. Відсутність проведення періодичних ремонтів в достатній кількості, накопичений експлуатаційний знос житлового будинку.

Встановити питому вагу кожного з факторів, які призвели до утворення наявних дефектів будівлі, не вбачається за можливим, оскільки вплив кожного з факторів та сукупність їх комбінації не піддаються розрахунку.

З огляду на викладене, докази, які містяться в матеріалах справи, не доводять наявність повного складу цивільного правопорушення в діях відповідача ОСОБА_1 , а саме що проведення ним земляних робіт призвело до руйнування частини стіни в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 співвласниками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . А тому жодних дій , якими могла бути спричинена останнім шкода майну судом не встановлено.

Також, допитана у судовому засіданні експерт Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Шапошникова Е.О. підтвердила свій висновок судової будівельно-технічної експертизи наданий до суду та зазначила, що на причини руйнування зовнішньої несучої стіни квартири АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 і ОСОБА_2 вплинула сукупність факторів , які визначенні у наданому нею висновку.

Таким чином, в судовому засіданні судом не встановлено та позивачем не доведено, що відповідач ОСОБА_1 виконував земельні роботи в домоволодінні за адресою АДРЕСА_5 та такі роботи стали причиною пошкодження житлового будинку, що належить ОСОБА_6 .

Посилання представника позивача на постанову Миколаївського апеляційного суду від 25.08.2021 року, щодо встановлення факту проведення ОСОБА_1 земельних робіт під стіною будинку ОСОБА_3 , яке було зафіксовано в поясненнях інспектора поліції Решетніка С.О. від 20.09.2017 року не заслуговує на увагу, оскільки такі пояснення працівника поліції є неналежним доказом, через те, що покази свідків суд сприймає безпосередньо, а вказаний свідок в судовому засіданні допитаний не був.

Інших належних та допустимих доказів на проведення земельних робіт біля будинку позивача за адресою АДРЕСА_1 , які б могли привести до пошкодження та руйнування стін цього будинку представником позивача та третьою особою не надано.

За таких підстав у задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків слід відмовити.

Також не підлягає задоволенню і позов третьої особи, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, оскільки останнім, як і позивачем ОСОБА_3 не доведена причинного зв`язку між діями відповідача і завданою майновою шкодою.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Як зазначає позивач у своєму позові, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй спричинена моральна шкода, яка виразилась в тому, що за період проведення ремонтних робіт вона не зможе жити у своїй квартирі, а тому буде на значний час порушений її уклад життя і вона вимушена буде шукати собі тимчасове помешкання та оплачувати його. Крім того, вона є пенсіонеркою за віком, ніде не працює, визнана інвалідом ІІ групи довічно, у зв`язку з тяжким захворюванням.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховний суд України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4(з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Однак позивачем не було доведено факт заподіяння їй моральних страждань неправомірними діями відповідача, не доведено причинного зв`язку між діями відповідача та спричиненням моральних страждань, також не наведено жодних доказів у чому полягає моральна шкода та чим саме керувався позивач, визнаючи розмір морального відшкодування.

Враховуючи те, що суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_3 щодо відшкодування матеріальної шкоди, а також останньою не надано доказів заподіяння їй моральної шкоди, тому вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», інваліди І та ІІ груп , законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів, від сплати судового збору звільнені.

Оскільки позивач є інвалідом ІІ групи та у задоволенні позовних вимог їй відмовлено, судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259,263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та третьої особи , що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди відмовити.

В задоволенні позову третьої особи, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків - відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та третьої особи , що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди віднести за рахунок держави.

Рішення набуває законної сили через 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: ПАВЛОВА Ж.П.