Головуючий суду першої інстанції Нікітін Д.Г.
Провадження № 22-ц/812/1942/21 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року м. Миколаїв Справа № 487/5725/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Крамаренко Т.В.,

при секретарі судового засідання - Горенко Ю.В.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2021 року, постановлену під головуванням судді Нікітіна Д.Г., в приміщенні цього ж суду, за заявою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання недійсним договору № 951/К купівлі-продажу майнових прав від 09 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

11 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк), Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал»), в якому просила визнати недійсним договір № 951/К купівлі-продажу майнових прав, посвідчений 09 листопада 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. та зареєстрований в реєстрі за № 662, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» з моменту його укладення в частині передачі зобов`язань (відступлення прав вимоги) за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 00 від 12 травня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»). Посилаючись на те, що оспорюваний договір, укладений між відповідачами в межах примусового виконання виконавчого провадження № 64454135 на підставі виконавчого листа Корабельного районного суду м. Миколаєві, виданого 08 лютого 2011 року, справа № 2-2556/2010 р., яким з неї стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») заборгованість за кредитним договором № 0 від 12 травня 2008 року у сумі 12 026,06 дол. США, укладений з чисельними порушеннями, які призвели до порушення її прав та охоронюваних законом інтересів, в першу чергу як споживача послуг, просила про задоволення її позовних вимог.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову, в якій остання просила заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Миколаївської області Баришнікову А.Д. проводити будь-які виконавчі дії з примусового виконання в межах виконавчого провадження № 64454135 та зупинити стягнення на підставі виконавчого листа Корабельного районного суду м. Миколаєві, виданого 08 лютого 2011 року, справа № 2-2556/2010 р., про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» у зазначеному виконавчому провадженні.

Заяву мотивовано тим, що вона категорично не погоджується з договором № 951/К купівлі-продажу майнових прав від 09 листопада 2018 року, укладеному між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», оскільки відповідачі порушили її права та охоронювані законом інтереси, в першу чергу, як споживача послуг, оскільки даний договір укладений з чисельними порушеннями, а тому повинен бути визнаний судом недійсним.

18 лютого 2021 року в рамках виконавчого провадження № 64454135 винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника з адресами направлення за місцезнаходженням роботодавців ТОВ «ТД «ЮГЕЛЕВАТОР», ПАТ «ІНГУЛ», ТОВ «СВІТОПОЛІС», а також до ГУ ПФУ в Миколаївській області. Пізніше 10 лютого 2021 року приватним виконавцем Баришніковим А.Д. винесена постанова про арешт коштів боржника.

У період розгляду позовної заяви у цій справі, враховуючи факт винесення постанови про арешт коштів боржника та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, з пенсії та заробітної плати будуть вираховувати кошти, які не можуть бути стягнуті з позивача, оскільки підстави стягнення боргу (підстави зміни стягувача), що зазначений у виконавчому листі є спірними. Також продовження вчинення приватним виконавцем Баришніковим А.Д. інших дій, передбачених та направлених на примусове стягнення боргу, продовження ним проведення виконавчих дій значно утруднить виконання рішення у разі задоволення позовних вимог, позбавить позивача ефективного захисту майнових інтересів.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено з тих підстав, що доводи заяви зводяться до незгоди заявника з діями приватного виконавця щодо виконання судового рішення, між тим статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений порядок оскарження рішень, дії або бездіяльності приватних виконавців. Оскільки заявник є боржником у виконавчому провадженні, то має право на оскарження дій або бездіяльності приватного виконавця.

Крім того заявником не надано доказів співмірності заходів забезпечення позову самим позовним вимогам та в подальшому невиконанню рішення прийнятого судом.

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, де посилаючись на необґрунтованість ухвали, порушення судом норм процесуального права, просила скасувати оскаржену ухвалу та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Посилаючись на практику Верховного Суду, скаржник зазначала, що судом не було враховано здійснення судом заміни стягувача АКІБ «УкрСиббанк» без переходу прав та обов`язків на першого відповідача ПАТ «Дельта Банк» - на другого відповідача ТОВ «Вердикт Капітал».

При цьому підставою для такої заміни стягувача став саме договір купівлі-продажу № 951/К майнових прав від 09 листопада 2018 року, що оскаржується скаржником в судовому порядку.

08 грудня 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» подав заяву до Інгульського ВДВС та забрав виконавчий лист, який у подальшому передає на примусове виконання до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д., на підтвердження чого останнім винесена постанова від 10 лютого 2021 року про відкриття ВП № 644541351.

До того ж до заяви про забезпечення позову надавалися копії постанов приватного виконавця Баришнікова А.Д. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника з адресами направлення за місцезнаходженням роботодавців ТОВ «ТД «ЮГЕЛЕВАТОР», ПАТ «ІНГУЛ», ТОВ «СВІТОПОЛІС», а також до ГУ ПФУ в Миколаївській області. Крім того, приватним виконавцем Баришніковим А.Д. винесена постанова про арешт коштів позивача від 10 лютого 2021 року. Тобто протягом розгляду цивільної справи № 487/5725/21 зі скаржника будуть стягуватися грошові кошти. У випадку задоволення позовної заяви, у наступному, скаржник буде в черговий раз затягнутий у судовий процес щодо стягнення безпідставно отриманих коштів на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

ТОВ «Вердікт Капітал» через засоби електронного зв`язку надіслало відзив на апеляційну скаргу, де доводи апеляційної скарги не визнало та просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 18 жовтня 2021 року через засоби електронного зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Дідух К.О. надіслала до суду заяву, де просила розглянути справу без участі її та заявника ОСОБА_1 . З огляду на положення частини 2 статті 372 ЦПК України апеляційний суд допустив розгляд справи без участі учасників справи.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2 статті 367 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, де просить визнати договір № 951/К купівлі-продажу майнових прав, посвідчений 09 листопада 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. та зареєстрований в реєстрі за № 662, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» з моменту його укладення в частині передачі зобов`язань (відступлення прав вимоги) за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 00 від 12 травня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», недійсним.

Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 12 травня 2008 року у сумі 12 026,06 дол. США, еквівалент в національній валюті 95 322,16 грн, також 953,22 грн судового збору та 120, 00 грн витрат на ІТЗ, всього на загальну суму 96 395,38 грн. Вказане судове рішення набрало законної сили 09 листопада 2010 року.

Постановою старшого державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Вовченко А.С. від 05 квітня 2011 року відкрито виконавче провадження № 25643956 на підставі виконавчого листа № 2-2556, виданого 08 лютого 2011 року Корабельним районним судом м. Миколаєва на виконання зазначенного рішення суду.

Згідно до протоколу № 14-0218/12-9 проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, належного ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «ЕЛІТ СЕРВІС» Миколаївська філія, кошти у розмірі 27 232, 00 грн за продаж автомобілю марки OPEL, модель CORSA D 0SDL 08, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2008, тип - легковий комбі - перераховуються переможцем аукціону на депозитний рахунок: 3239, в ГУДКУ у Миколаївській області, МФО 826013, одержувач Корабельний відділ ДВС ММУБ до 29 грудня 2012 року включно. Призначення платежу: «оплата за автомобіль OPEL, модель CORSA D 0SDL 08, згідно протоколу № 14-0218/12-9 від 12 грудня 2021 року.

29 березня 2013 року старшим державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, при примусовому виконання виконавчого листа № 2-2556, виданого 08 лютого 2011 року, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2019 року задоволено заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження. Замінено сторону виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-2556/2010 від 08 лютого 2011 року, виданого Корабельним районним судом за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення за кредитним договором № 0 від 12 травня 2008 року в сумі 12 026, 06 доларів США еквівалент в національній валюті 95 322,16 грн, а також 953,22 грн судового збору та 120,00 грн витрат на ІТЗ, вибулого Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. від 10 лютого 2021 року за заявою стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» відкрито виконавче провадження № 64454135 за виконавчим листом № 2556/2010 виданим 08 лютого 2011 року Корабельним районним судом м. Миколаєва.

Крім того, 10 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2556/2010 р. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , та в подальшому - 18 лютого 2021 року - постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ПАТ «ІНГУЛ», у ТОВ ТОРГОВИЙ ДОМ «ЮГЕЛЕВАТОР», УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва, ТОВ «СВІТОПОЛІС».

У статті 124 Конституції визначено принцип обов`язковості судових рішень.

Відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 3 статті 152 ЦПК види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід ураховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Визначений статтею 152 ЦПК перелік видів забезпечення позову не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані інші його види.

Згідно з частиною 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Аргументуючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 посилалась на те, що протягом розгляду цієї справи з неї будуть стягуватися грошові кошти в межах примусового виконання судового рішення по цивільній справі № 2-2556/2010 р, та у разі задоволення позову, вона в черговий раз буде втягнута в судові тяжби.

Між тим, колегія суддів не погоджується з такими доводами скаржника, викладеними в її заяві про забезпечення позову та в апеляційній скарзі, оскільки права й обов`язки приватного виконавця, визначені в статті 18 Закону «Про виконавче провадження». За змістом цієї норми, держвиконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного й повного виконання рішення, зазначеного в документі на його виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до приписів статті 74 Закону України Про виконавче провадження», передбачений порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності приватних виконавців.

Отже вжиття заходів забезпечення позову забороною приватному виконавцю проводити будь-які виконавчі дії з примусового виконання судового рішення та зупиненням стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за цим судовим рішенням буде перешкоджати державному виконавцю здійснювати покладені на нього згідно із законодавством повноваження.

Крім того, оскільки у цьому випадку позивач звернулася до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з недоведеності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування відповідного заходу до забезпечення позову, та зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, відповідністю та співмірністю вжитих заходів забезпечення позову з предметом позову немайнового характеру, оскільки з наявних матеріалів справи не вбачається існування реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі задоволення позову.

За такого колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такий вид забезпечення позову як заборона приватному виконавцеві проводити будь-які виконавчі дії з примусового виконання в межах виконавчого провадження № 64454135 та зупинення стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого листа Корабельного районного суду м. Миколаєва, виданого 08 лютого 2011 року, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» не відповідає характеру правовідносин, які склалися між сторонами, та предмету позовної вимоги.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що при постановленні оскарженої ухвали суд першої інстанції надав оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо вимог про забезпечення позову та правильно відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційний суд відхиляє посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції висновків зазначених в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 201/12570/18, від 03 липня 2019 року у справі № 127/220/19, оскільки в цих постановах зроблено правові висновки щодо інших правових ситуацій.

З огляду на зазначене доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції щодо оскарженої ухвали не спростовують, а зводяться до тлумачення скаржником норм права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки питання про забезпечення позову вирішено судом першої інстанції з додержанням вимог процесуального закону, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала постановлена з додержанням вимог закону, тому правові підстави для її скасування відсутні.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відносяться за рахунок ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , відхилити, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Т.В. Крамаренко

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2021 року.