Єдиний унікальний номер 725/1301/21
Номер провадження 2/725/573/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2021 року Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі: головуючого судді Іщенко І. В., за участю секретаря судового засідання Берекеля О.В., розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької місцевої прокуратури Чернівецької області, Прокуратури Чернівецької області, Садгірського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Держаної Казначейської служби України про відшкодування майнової та маральної (немайнової) шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Чернівецької місцевої прокуратури Чернівецької області, Прокуратури Чернівецької області, Садгірського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Держаної Казначейської служби України про відшкодування майнової та маральної (немайнової) шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, в якій просить: стягнути з Державної казначейської служби України (м. Київ вул. Бастіонна,6 ), шляхом зобов`язання списати у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового розслідування, прокуратури і суду на ОСОБА_2 та моральну шкоду, завдану незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду, а саме: майнову шкоду в розмірі 448 840 (чотириста сорок вісім тисяч вісімсот сорок) гривень; моральну шкоду в розмірі 1 200 000 (один мільйон двісті тисяч) гривень; та судові витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову вказує, що незаконне кримінальне провадження за обвинуваченнями, висунутими щодо ОСОБА_1 з обмеженнями його конституційних прав загалом тривало 23 місяці і 23 дні. Протягом тривалого часу він був позбавлений можливості володіти, користуватися та розпоряджатися вилученим та арештованим майном, а саме: різних видів електронною та цифровою технікою, мобільними телефонами та грошовими коштами. Він зазнав незаконного втручання у своє особисте життя та власність, переніс тяжкі емоційні хвилювання та стрес через незаконні дії органу досудового розслідування, прокуратури та суду. Відсутність роботи та коштів під час досудового розслідування та судового розгляду, внаслідок вилучення та арешту майна привело його до відчаю та викликало значні та глибокі страждання. Органом досудового розслідування штучно та свідомо створені процесуальні передумови для реалізації проведення незаконних слідчих розшукових дій у кримінальному провадженні, було обмежене право на отримання інформації у кримінальному провадженні та ознайомлення з матеріалами. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання обмежував його у своїх правах вільного пересування та обрання місця проживання, незаконне притягнення до кримінальної відповідальності тривалий час принижували його авторитет, порушило його нормальні сімейні зв`язки, спричинило йому тяжкі душевні страждання та вимагали від нього значних додаткових зусиль для організації свого життя.

Чернівецька обласна прокуратура у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подали відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень посилалися на ті обставини, що за відсутності належних доказів, завдання позивачу моральної шкоди, заявлений розмір відшкодування є значно завищеним, не відповідає положенням Закону, а компенсація цих коштів ОСОБА_1 призведе до неправомірного збагачення особи за рахунок держави. Також зазначають, що позивачем не надано жодних доказів факту пошкодження (псування) майна або втрати ним цінності. Звертає увагу суду. Що обласна прокуратура є неналежним відповідачем і може бути залучена до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. Враховуючи викладене просили відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Також від Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подали відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень посилалися на ті обставини, що відносно упущеної вигоди, то казане твердження позивача є безпідставним та необґрунтованим; щодо необґрунтованої суми відшкодування моральної шкоди, то зазначає, що самі по собі голослівні і нічим не підтверджені твердження позивача про приниження його авторитету, порушення нормальних сімейних зв`язків протягом тривалого часу, не можуть свідчити про спричинення йому жодних душевних страждань та необхідності вжиття додаткових зусиль для організації свого життя, а посилання на незаконність дій правоохоронних органів описані загальними фразами, що є суб`єктивною особистою позицією позивача, не підтвердженої жодними доказами та яка сама по собі, жодним чином не утворює підстав для відшкодування шкоди, та не є підтвердженням моральних страждань. Враховуючи викладене просили відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Державна казначейська служба України у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подали відзив на позовну заяву. В даному відзиві зазначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначено лише загальні поняття нанесення моральної шкоди та процитовано норми законодавства, однак вони не підтвердженні жодними доказами наявності завдання позивачу моральної шкоди, не надано доказів та підтвердження наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями відповідачів та вини останніх в її заподіянні. Щодо відшкодування матеріальної шкоди, то відповідач у даному відзиві зазначив, що позивачем не надано жодного доказу повної втрати товарної вартості повернутого майна та не можливості подальшої його реалізації. Стверджує, що вимоги ОСОБА_1 є надуманими та безпідставними, не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах законодавства, а тому підлягає відхиленню.

ОСОБА_3 , адвокатом позивача, було надано відповідь на відзив, в якому зазначила, що Державна Казначейська служба України у відзиві не спростувала твердження та аргументи позивача стосовно суті позовних вимог. Просила відзив Державної Казначейської служби України на позовну заяву ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду - відхилити, як такий що не відповідає чинному законодавству.

05.10.2021 позивачем ОСОБА_1 було надано клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив Стягнути з Державної казначейської служби України, шляхом зобов`язання списати у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового розслідування, прокуратури і суду на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 673 (дев`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят три ) гривень.

05.10.2021 року відповідачами були надані заяви про розгляд даної справи без їх участі, в яких просили в позові відмовити в повному обсязі.

Від позивача та представника позивача надійшла заява про розгляд даної справи без їх участі, в яких просили в позов задовольнити в повному обсязі.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до матеріалів справи 16.06.2018 року були внесені відомості до ЄРДР про вчинення злочину ОСОБА_1 ..Згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000350 від 16 червня 2018 року правова кваліфікація злочину зазначена за ч.1 ст.361 КК України, що відповідно ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості. Як підозрюваного зазначено ОСОБА_1 /а.с.22-23/.

Ухвалою слідчого судді Садгірського районного суду міста Чернівці Байцар Л.В. від 13.08.2018 року за наслідками розгляду клопотання слідчого СВ Садгірського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області Корнілова А.В., погодженим прокурором Чернівецької місцевої прокуратури Мігера Д.М., було надано слідчим Садгірського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області дозвіл на проведення обшуку в іншому володінні особи, а саме у автомобілі марки «VOLKSWAGEN PASSAT» д.н.з. « НОМЕР_1 », який перебуває у фактичному володінні ОСОБА_1 . Внаслідок чого було проведено обшук автомобіля, який тривав з 14 год 33 хв до 16 год 06 хв, про що складено протокол обшуку від 16.08.2018 року /а.с.40-42/.

Ухвалою слідчого судді Садгірського районного суду міста Чернівці Байцар Л.В. від 13.08.2018 року за наслідками розгляду клопотання слідчого СВ Садгірського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області Корнілова А.В., погодженим прокурором Чернівецької місцевої прокуратури Мігера Д.М., було надано слідчим Садгірського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області дозвіл на проведення обшуку в житлі ОСОБА_1 , а саме у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Внаслідок чого було проведено обшук квартири, який тривав з 19 год 05 хв до 23 год 27 хв , відповідно протоколу обшуку від 16.08.2018 року/а.с.43-46/.

Ухвалою слідчого судді Садгірського районного суду міста Чернівці Асташева С.А. від 20.08.2018 року за наслідками розгляду клопотання слідчого СВ Садгірського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області Корнілова А.В., погодженим прокурором Чернівецької місцевої прокуратури Мігера Д.М., незаконно було накладено арешт на вилучене під час обшуків у ОСОБА_1 майно /а.с.47-49/.

21 вересня 2018 року слідчий СВ Садгірського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області старший лейтенант поліції Корнілов Андрій Вікторович за погодженням з прокурором Чернівецької місцевої прокуратури юристом 1 класу Мігера Дмитром Миколайовичем у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_1 повідомив про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 361, ч.1 ст.176 КК України /а.с.50-51/.

11 жовтня 2018 року слідчий Корнілов А.В. за погодженням з прокурором Мігера Д.М. у цьому ж кримінальному провадженні повідомив про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 361, ч.1 ст.176, ч.2 с. 176 України /а.с.52-53/.

Ухвалою слідчого судді Садгірського районного суду міста Чернівці Проскурняка І.Г. від 17.10.2018 року /а.с.54-56/ за наслідками розгляду клопотання слідчого СВ Садгірського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області Корнілова А.В., погодженого прокурором Чернівецької місцевої прокуратури Мігера Д.М., було відмовлено у задоволенні клопотання про застосування ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, однак, судом незаконно було застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком не більше двох місяців, та покладено на нього обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі м. Чернівці без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- надати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

18 жовтня 2018 року слідчий Корнілов А.В. за погодженням з прокурором Мігера Д.М. у цьому ж кримінальному провадженні повідомив про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст. 361, ч.2 ст.361, ч.1 ст.176, ч.2 с. 176 КК України /а.с.57-58/.

24 жовтня 2018 року було вручено обвинувальний акт ОСОБА_1 , складений слідчим Корніловим А.В. та затверджений прокурором Мігера Д.М., відповідно до якого ОСОБА_1 обвинувачувався у вчинені злочинів. Його обвинувачували у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 361 ч.1, 361 ч.2, 176 ч.1, 176 ч.2 КК України, а саме в тому, що він встановив на заздалегідь придбані ним 66 телевізійні приставки застосунок «LasyIpTv», у налаштуваннях якого встановив завантажений ним з ресурсу «http://pomoyka.win/trash/ttv-list/ttv.sport.plaver.m3u» плейлист «ttv.sport.player.m3u», який містить рядки, що дають можливість за допомогою програмного забезпечення «LasyIpTv» переглядати через зазначені телевізійні приставки трансляції програми мовлення телевізійних каналів «Футбол 1», «Футбол 2», що давало можливість несанкціонованому перегляду трансляції вказаних телевізійних каналів. Після цього 25.07.2018 року і 16.08.2018 року збув дві такі приставки з метою отримання прибутку. Ці дії, за твердженням сторони обвинувачення, призвели до витоку інформації, а саме, спотворення процесу обробки інформації, яка обробляється в мережі електрозв`язку «Футбол 1», «Футбол 2», та до порушення встановленого порядку маршрутизації, що виразилось в отриманні інформації особами, що не мають на це відповідних прав /а.с.59-63/.

Ухвалою слідчого судді Садгірського районного суду міста Чернівці Байцар Л.В. від 30.10.2018 року було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зняття арешту з тимчасово вилученого майна і грошових коштів у зазначеному кримінальному провадженні /а.с.64-65/.

Копію ухвали ОСОБА_1 отримав після звернення до суду з відповідною заявою від 05.11.2018 року про видачу копії рішення /а.с.66/.

ОСОБА_1 звертався із відповідною скаргою до прокуратури Чернівецької області про порушення кримінального процесуального законодавства України та Конституції України слідчим СВ Садгірського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області Корніловим А.В. та прокурором Чернівецької місцевої прокуратури Мігера Д.М. під час досудового розслідування кримінального провадження стосовно нього.Однак, прокурор Мігера Д.М. листом від 25.10.2018 року № 111/269-18 повідомив його про відсутність таких порушень /а.с.67-69/.

Також, під час підготовчого судового засідання зазначеного кримінального провадження 12.11.2018 року ОСОБА_1 звертався до Першотравневого районного суду м. Чернівці з заявою про відвід прокурора Мігера Д.М. з підстав, що прокурор приймаючи участь під час досудового слідства допустив грубе порушення законодавства України, Конституції України та Конвенції з прав людини /а.с.70/; з клопотанням про закриття кримінального провадження відносно нього у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину /а.с.71-72/; та з клопотанням про зняття арешту з тимчасово вилученого майна і грошових коштів /а.с.73-74.Ухвалами суду від 12.11.2018 року, відмовив йому у задоволенні зазначених клопотань та заяви /а.с.75-76/.

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 жовтня 2019 року визнано невинуватим та виправдано ОСОБА_1 , за недоведеністю в його діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 361 ч.1, 361 ч.2, 176 ч.1, 176 ч.2 КК України. В задоволенні цивільного позову ТзОВ «ТРК Україна» про відшкодування шкоди було відмовлено. Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Садгірського районного суду міста Чернівці від 20.08.2018 року. Речові докази відповідно до постанов слідчого від 17.08.2018 року було ухвалено повернути ОСОБА_1 /а.с.77-81/.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 11 березня 2020 року апеляційні скарги прокурора Чернівецької місцевої прокуратури Мігера Д.М. та представника потерпілого адвоката Миколюка П.П., діючого в інтересах ТзОВ «ТРК Україна» залишено без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 жовтня 2019 року - без змін. /а.с.82-87/.

Постановою Верховного Суду Касаційного кримінального суду від 09 грудня 2020 року вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 жовтня 2019 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 11 березня 2020 року залишено без змін, а касаційні скарги прокурора та представника потерпілої особи - ТзОВ «ТРК Україна» без задоволення /а.с.88-93/.

Відповідно до матеріалів справи, встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував під слідством і судом з 16.06.2018 року (дата внесення відомостей стосовно ОСОБА_1 до ЄРДР) по 09.12.2020 року (дата завершення судового розгляду), тобто 23 місяці і 23 дні.

Позивач зазначає, що в результаті незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, що виразилось у незаконному втручанні у особисте життя та власність ОСОБА_1 , з 16.08.2018 року (дата проведення обшуків та вилучення майна) по 13.03.2020 року (дата фактичного повернення майна), позивачу ОСОБА_1 було заподіяно майнову шкоду, яка виразилась у тому, що він не міг володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном та грошовими коштами, в тому числі був позбавлений можливості отримати доходи (прибуток) від продажу телевізійних приставок та іншого вилученого майна (упущена вигода).

Наполягає на тому, що саме у зв`язку з незаконним розслідуванням кримінальної справи, вилученням і арештом майна позивач втратив дохід, оскільки останній був пов`язаний з продажом електроніки. Арешт на майно було скасовано лише 11.03.2020 року (дата набрання вироком законної сили), однак майно повернули ОСОБА_1 тільки 13.03.2020 року після подання скарги на дії (бездіяльність) слідчого. За вказаний період (з 16.08.2018 року по13.03.2020 року) , з урахуванням стрімкості технічного прогресу, це майно, яке складалось з електронної та цифрової техніки, комп`ютерної техніки та мобільних телефонів, втратило свою вартість. Тривалий арешт призвів до втрати товарної вартості вилученого майна, а проведення експертиз, оглядів призвели до втрати товарного вигляду вилученого майна і пошкодження заводського упакування.

Вказує, що на час вилучення у ОСОБА_1 та накладення арешту на майно (електроніки), його вартість в загальному складала 356 112 гривень. На час зняття арешту з майна і повернення його власнику ця продукція була знята з виробництва та втратила товарну вартість.

За розрахунком позивача, вартість однієї телевізійної приставки на час вилучення у ОСОБА_1 майна складала 2 579 гривень. Ціна взята з торгівельної мережі «Розетка».(Скріншот додається).

Таких телевізійних приставок було вилучено в загальній кількості 117 (сто сімнадцять) штук. Відповідно загальна вартість телевізійних приставок складала 301 743 гривні (117 * 2 579 =301 743).

Вартість іншої електроніки на час вилучення майна в загальному складала 54 369 гривень :

- оптичний носій СD в кількості 7 шт.

- флеш накопичувачі в кількості 9 шт. 380 гривень, 250 гривень, 220 гривень, 220 гривень, 220 гривень, 220 гривень, 220 гривень, 220 гривень, 220 гривень ( всього 2 170 гривень)

- мобільний телефон марки «Нокіа» золотистого кольору 700 гривень

- мобільний телефон марки «Lenovo» чорного кольору 3 500 гривень

- мобільний телефон марки «SHARP» - 7 500 гривень

- ноутбук марки «MSI CX70» - 36999 гривень

- комп`ютер «МINI PC» - 3 500 гривень

Таким чином:301 743 + 54 369 = 356 112гривень (загальна вартість вилученої електроніки).

Крім того, було вилучено та накладено арешт і на грошові кошти, які належали ОСОБА_1 та його сім`ї, набуті чесною працею, а саме:

- 160 356 (сто шістдесят тисяч триста п`ятдесят шість) гривень;

- 14 071 (чотирнадцять тисяч сімдесят один) доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 16.08.2018 року становить 386 248, 95 гривень;

- 3 450 (три тисячі чотириста п`ятдесят) Євро, що згідно з курсом НБУ станом на 16.08.2018 року становить 107 212, 2 гривень.

(( 160 356 + 386 248,95 + 107 212, 2 = 653 817,15 (загальна сума грошових коштів в гривнях)).

Відповідно до розрахунку інфляційних збитків на суму 653 817,15 гривень за період з 16.08.2018 року по 13.03.2020 року, інфляційні збитки за вказані періоди складають 61 785.72 гривень. (Розрахунок інфляційних збитків додається).

Сума відсотків (3% річних) за користування грошовими коштами в сумі 653 817,15 гривень за період з 16.08.2018 року по 13.03.2020 року складає 30 942, 60 гривень. (Розрахунок відсотків за користування грошовими коштами додається).

Таким чином неправомірними діями органу досудового розслідування, прокуратури та суду ОСОБА_1 завдана майнова шкода на загальну суму448 840, 32 гривень.

(356 112 + 61 785.72 +30 942, 60 = 448 840, 32)

((356 112 гривень (загальна вартість вилученої електроніки) + 61 785.72 гривень (інфляційні збитки) + 30 942, 60 гривень (сума відсотків (3% річних) за користування грошовими коштами) = 448 840, 32 гривень (завдана майнова шкода)).

Позивач стверджує, що йому нібито було нанесено матеріальну шкоду працівниками правоохоронних органів під час проведення досудового слідства, а саме накладенням арешту та вилученням майна на підставі ухвали слідчого судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 20.08.2018 року.

Однак суд звертає увагу, що вказана ухвала слідчого судді не скасована і тим самим не визнана незаконною.

Відповідно до позовної заяви, позивач просить відшкодувати повну вартість арештованого майна у розмірі 356 112,0грн. (збитків, упущеної вигоди), оскільки на його думку воно втратило товарну вартість.

Суд враховує, що відшкодування шкоди є однією з форм цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною сааме в силу вимог та правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитки у результаті порушення ЇЇ цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до вимог статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Саме визначення поняття збитків наводиться також у частині другій статті 224 ГК України, відповідно до якого під збитками розуміються витрати, зроблені управною стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною четвертою статті 623 ЦК України передбачено, що при визначені неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Найважливішим акцентом даних обставин є те, що кредитор, який вимагає відшкодування збитків, зобов`язаний довести: 1) неправомірність поведінки особи; 2) наявність шкоди: 3)причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності, яке виражається в тому, що шкода мас виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавала шкоди: 4) вина завдавала шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (вимоги статті 614 ЦК України).

Отже, як упущена вигода відшкодовуються лише ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення позивачем вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є ефемерними (нереальними, абстрактними), а дійсно могли б бути ним отримані.

ОСОБА_1 , як позивач, зобов`язаний довести, що він міг та повинен був отримати вказані доходи, і тільки неправомірні дії представників правоохоронних органів стали єдиною та достатньою причиною, яка завадила його можливості отримати вказаний прибуток.

Суд не може залишити поза увагою те, що арештоване та вилучене майно було повернуто позивачу 13.03.2020 року в повному обсязі.

Згідно матеріалів справи, суд вбачає, що ОСОБА_1 не надано жодних доказів реальної вартості майна на момент його вилучення (офіційну ціну, підтверджену паперами, за якою проводилася реалізація самим позивачем та сплачувалися з неї податки та збори). Натомість позивач вказав ціну не дешевої та популярної інтернет-платформи.

Однозначно безпідставним є твердження позивача щодо повної втрати товарної вартості, оскільки товар, який має гарантійний строк від одного до трьох років не міг втратити свою повну вартість за час проведення досудового та судового розслідування.

Тобто, позивачем не надано жодного доказу повної втрати товарної вартості повернутого майна та не можливості подальшої його реалізації. Також не надано доказів того, що позивач втратив права та об`єктивну можливість на реалізацію повернутого йому майна.

Позивач просить виплатити йому з Державного бюджету інфляційні збитки в розмірі 61 785,72 грн. та 3% річних у розмірі 30 942,60 грн. на повернуті йому грошові кошти.

Згідно статті 3 Закону громадянинові відшкодовується (повертається) у відповідності до наведених в статті 1 Закону випадках: 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій: 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Перелік с вичерпний та не передбачає відшкодування інфляційних збитків та 3% річних, а отже суд вважає, що дані вимоги позивача є безпідставними.

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що перебував під досудовим слідством та судом 23 місяці і 23 дні та на підставі ст.1176 Цивільного кодексу України просить відшкодувати йому моральну шкоду к розмірі 1 200 000,00 грн.

Суд критично оцінює розмір моральної шкоди.

Так, у відповідно до частини шостої ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

В той же час, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури та суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя та на підставі Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" (далі -Закон).

Відповідно до ст. 4 Закону під моральною шкодою слід розуміти страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно вимог ст. 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених ним Законом, виникає у випадках постановления виправдувального вироку суду.

Як зазначалося вище, вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці ОСОБА_1 визнано невинуватим.

При цьому, приймаючи рішення, суд приймає до уваги роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, а саме постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 № 4 (далі - Постанова № 4).

Де зазначено, що згідно пункту 5 Постанови № 4 суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Відповідно до частини першої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до пункту першого частини першої ст. 264 ЦПК України під час прийняття рішення суд. зокрема, вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Так, у відповідності до вимог ст..137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань виходив позивач, зазначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Суд враховує та керується принципами рівності, поміркованості, розумності і а справедливое ті.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Аналогічний висновок викладено в ухвалі Вищого спеціалізованого суд) України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.12.2012 року по справі № 6-445()5св12 та в, постанові Верховною Суду від 24.01.2018 року по справі № 711/5994/15-ц.

Відповідно, до пункту 3 етапі 13 Закону, відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, як зазначалося раніше. Позивач вважає, що перебував під слідством та судом протягом 23 місяців та 23 днів.

Аналіз вищевказаної норми закону та обставин справи свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством і судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої на день відшкодування.

Дана позиція відображена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.09.2017 по справі № 500/2296/14-ц та постанові Верховного Суду від 04.12.2019 по справі № 468/901/17-ц.

Розміри мінімальної заробітної плати на 2021 рік установлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік у місячному розмірі: з 1 січня складає 6000 грн. Отже, сума моральної шкоди може становити 138 000 грн.

З огляду на вищезазначене, сума моральної шкоди визначена позивачем в розмірі 1 200 000,00 грн. є надзвичайно завищеною, належними чином не підтвердженою і має характер удаваної.

Тобто, така позиція позивача має на меті лише особисте безпідставне збагачення за рахунок коштів Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 138 000,00 грн. відповідатиме засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що наступили для позивача, який зазнав моральних страждань.

Вирішуючи вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що між адвокатом Цику Нелею Василівною та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги від 15.02.2021р. /а.с.207-208/. З акту виконаних робіт від 05.10.2021 року вбачається, що адвокат Цику Н.В. виконав, а клієнт позивач ОСОБА_1 оплатив кошти у загальному розмірі 19 673,00 грн., що також підтверджується розрахунковою квитанцією від 17.03.2021 р. та від 05.10.2021року /а.с.230-232/.

Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак, відповідно до п.13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльності органу державної влади, органу владу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до ч.6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись: ст. 41 Конституції України, ст. статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,ст.ст. 321, 1166, 1192 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 267 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Чернівецької місцевої прокуратури Чернівецької області, Прокуратури Чернівецької області, Садгірського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Держаної Казначейської служби України про відшкодування майнової та маральної (немайнової) шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України (м. Київ вул. Бастіонна,6 ) шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентиф.номер НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) 138 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду.

Стягнути з Державної казначейської служби України (м. Київ вул. Бастіонна,6 ), шляхом зобов`язання списати у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового розслідування, прокуратури і суду на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентиф.номер НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 673,00грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці І. В. Іщенко