ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1813/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №691/587/13-ц Категорія: 304090000 Савенко О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Вініченка Б.Б., Фетісової Т.Л.

секретар Попова М.В.

учасники справи:

позивач за первісним позовом Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «ПриватБанк»;

відповідачі за первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

третя особа приватний нотаріус Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р.; виконавчий комітет Городищенської міської ради Черкаської області;

позивач за об`єднаним позовом ОСОБА_2 ;

відповідачі за об`єднаним позовом Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк», ОСОБА_1 ;

третя особа приватний нотаріус Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р.;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Павленко С.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Павленка Сергія Івановича на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 30 червня 2021 року та додаткове рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 22 липня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р.; виконавчий комітет Городищенської міської ради Черкаської області, про звернення стягнення, та за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р., про визнання недійсним договору іпотеки,

в с т а н о в и л а:

у квітні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р.; виконавчий комітет Городищенської міської ради Черкаської області, про звернення стягнення.

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р., про визнання недійсним договору іпотеки.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 19 березня 2014 року вказані справи було об`єднано в одне провадження.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 30 червня 2021 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 відмовлено.

12 липня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Павленко Сергій Іванович подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, яким вирішити питання розподілу судових витрат, а саме: стягнути з позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати за надану правничу допомогу в сумі 26639,42 грн.

22 липня 2021 року Городищенський районний суд Черкаської області ухвалив додаткове рішення, яким відмовив в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.

Додаткове рішення обґрунтоване тим, що оскільки розрахунок адвоката Павленка С.І. не містить повного та належного обґрунтування вихідних даних про ціну та вартість виконаної роботи ним, як представником, а лише відображає тривалість судових засідань із зазначенням ціни роботи, та відсутність повної інформації у квитанції до прибуткового касового ордеру про отримання та зарахування гонорару на рахунок адвоката, слід прийти до висновку, що вони не підтверджують в повному обсязі факт отримання коштів від клієнта та їх зарахування у відповідному розмірі на рахунок адвоката. Так, отримання гонорару готівкою можна підтверджувати будь-яким документом, але це має бути правовий документ, який за своєю природою, формою, змістом, зафіксованою інформацією не викликатиме сумніву у його дійсності ні в сторони у справі, ні у суду.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Павленко Сергій Іванович подав апеляційну скаргу та просить змінити рішення Городищенського районного суду від 30 червня 2021 року, яким відмовлено у задоволенні позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення, та додаткове рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 22 липня 2021 року в частині розподілу судових витрат, стягнувши з позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 25000 грн.

У апеляційній скарзі вказує, що на підтвердження понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат за надану правничу допомогу у справі адвокатом було надано суду договір про правничу допомогу з додатковими угодами до нього, розрахунок затраченого часу на ведення цивільної справи у 2013-2021 роках з детальним описом наданих послуг та їх вартості, а також долучені квитанції про оплату ОСОБА_1 коштів за надану правничу допомогу.

Зазначає, що судом не обґрунтовано, який сумнів у його дійсності викликають квитанції про спалу ОСОБА_1 коштів за надану правничу допомогу, оскільки квитанція до прибуткового касового ордера є типовою формою № КО-1 Додатку 2 до положення про ведення касових операцій в Україні, дані зазначені у квитанції, завірені підписом та печаткою, у квитанцію внесені дані про платника, призначення платежу та суму.

Вважає, що оскільки рішенням суду відмовлено позивачеві ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні заявленого позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме, витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачем, повинні бути стягнуті судом на користь відповідача ОСОБА_1 .

Крім того адвокат просить стягнути із позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1700,20 грн та витрати зі сплати за надану правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 5000 грн, а всього 6700,20 грн.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Заслухавши представника скаржника адвоката Павленка С.І., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із матеріалами справи у квітні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про звернення стягнення.

Відповідно до договору про представництво в цивільному процесі від 20 грудня 2013 року ОСОБА_1 надав адвокату Павленку Сергію Івановичу право представляти його під час розгляду цивільної справи в Городищенському районному суді за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення (т. 1 а.с. 93). Повноваження адвоката також підтверджуються ордером серії ЧК № 016544 від 25 грудня 2013 року (т. 1 а.с. 94).

23 січня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки (т. 1 а.с. 130-158).

Відповідно до ордеру серії ЧК № 016548 від 22 січня 2014 року, а також укладеного 14 січня 2014 року Договору на представництво в цивільному процесі адвокат Павленко Сергій Іванович зобов`язався представляти інтереси ОСОБА_2 під час розгляду цивільної справи в Городищенському районному суді за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним договору іпотеки (т. 1 а.с. 154-157).

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 19 березня 2014 року вказані цивільні справи було об`єднано в одне провадження (т. 1 а.с. 220).

Враховуючи наведене, після об`єднання вказаних цивільних справ адвокат Павленко С.І. відповідно до укладених Договорів та ордерів представляв інтереси відповідача за обома позовами ОСОБА_1 , а також позивача за об`єднаним позовом ОСОБА_2 .

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 30 червня 2021 року відмовлено в задоволенні обох позовів.

До ухвалення рішення у справі адвокатом Павленком С.І. було надано розрахунок затраченого часу із зазначенням вартості наданих послуг під час підготовки та участі у цивільній справі № 691/587/13-ц, а також квитанцію № 12 від 19 квітня 2021 року про сплату адвокату Павленку С.І. ОСОБА_1 25000 грн (т. 4 а.с. 227-232).

Під час ухвалення рішення у справі судом першої інстанції не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, у тому числі понесених відповідачем ОСОБА_1 за надання правничої допомоги.

12 липня 2021 року адвокат Павленко С.І. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просив стягнути з позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь відповідача ОСОБА_1 понесені ним витрати за надану правничу допомогу в сумі 26639,42 грн.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Статтею 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відмовляючи в задоволенні заяви адвоката Павленка С.І., суд першої інстанції вказав на те, що оскільки розрахунок адвоката Павленка С.І. не містить повного та належного обґрунтування вихідних даних про ціну та вартість виконаної роботи ним, як представником, а лише відображає тривалість судових засідань із зазначенням ціни роботи, та відсутність повної інформації у квитанції до прибуткового касового ордеру про отримання та зарахування на рахунок адвоката, надані адвокатом розрахунок та квитанція до прибуткового касового ордеру не підтверджують у повному обсязі факт отримання коштів від клієнта та їх зарахування у відповідному розмірі на рахунок адвоката.

З такими твердженнями колегія суддів не може погодитись.

Так, адвокатом Павленком С.І. надано детальний опис виконаних робіт та наданих послуг із зазначенням їх вартості. Розрахунок підписаний відповідачем ОСОБА_1 та позивачкою ОСОБА_2 , та вони підтвердили, що згідні із розрахунком та фактом належного виконання робіт і надання послуг в повному обсязі (т. 4 а.с. 227-231).

Адвокатом надано квитанцію до прибуткового касового ордеру про сплату ОСОБА_1 25000 грн за ведення цивільної справи № 691/587/13-ц на стороні відповідача ОСОБА_1 (т. 4 а.с. 232). Жодна зі сторін договору про правничу допомогу, а також інші учасники справи, не оспорюють сплату вказаної суми адвокату.

Крім того матеріали справи не містять заперечень щодо розміру судових витрат за надання правничої допомоги інших учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що хоча адвокатом Павленком С.І. і не надано додаткової угоди до Договору про представництво в цивільному процесі від 20 грудня 2013 року, укладеного із ОСОБА_1 , якою повинен бути визначений розмір гонорару, згідно зі статтею 4 Договору, розрахунок наданих послуг і виконаних робіт та квитанція до прибуткового касового ордеру є належними доказами понесення відповідачем витрат на правничу допомогу.

Разом з тим із вказаного розрахунку вбачається, що він проведений адвокатом з урахуванням всіх вчинених дій та наданих послуг під час участі у справі як представника відповідача ОСОБА_1 , так і позивачки ОСОБА_2 .

Таким чином оскільки адвокатом Павленком С.І. не виокремлено вартість наданих послуг саме відповідачу ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що, зазначені у розрахунку загальні позиції, як наприклад, участь у судовому засіданні, ознайомлення з матеріалами справи, слід розподілити порівну між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 .

Крім того, колегія суддів також враховує, що ОСОБА_1 був відповідачем у двох позовах за позовними вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк» та за позовом ОСОБА_2 .

У зв`язку з тим, що в задоволенні обох позовних вимог судом відмовлено, відповідно до статті 141 ЦПК України з обох позивачів на користь відповідача ОСОБА_1 підлягали до стягнення понесені ним витрати за надання правничої допомоги.

Водночас судом першої інтонації під час ухвалення рішення у справі не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а представником ОСОБА_1 у заяві про ухвалення додаткового рішення у справі та у апеляційній скарзі ставиться питання про стягнення на користь відповідача ОСОБА_1 судових витрат лише із ПАТ КБ «ПриватБанк».

З огляду на викладене, з урахуванням положень статті 367 ЦПК України апеляційний суд вважає, що із позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь відповідача ОСОБА_1 слід стягнути 1/2 частину понесених ним судових витрат за надання правничої допомоги, які виникли після об`єднання позовів 19 березня 2014 року, а також у повному розмірі судові витрати щодо представництва відповідача адвокатом Павленком С.І. у первісному позові, які виникли до об`єднання позовів. При цьому апеляційним судом не враховуються до розрахунку витрати за надання правничої допомоги адвокатом Павленком С.І. позивачці ОСОБА_2 .

З урахуванням наведеного із позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь відповідача ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 9183 грн 98 коп (1200+100,05+100,05+100,05+200,10+133,40+133,40+200+10+546,74+140,07+120,06+((560,08+133,40+706,82+440,02+80,04+53,36+260,13+53,36+1586,86+416,66+258,23+174,93+249,90+124,95+124,95+41,65+241,57+24,99+74,97+308,21+24,99+24,99+24,99+8,33+849,86+66,64+83,30+166,60+1041,65+150+80+1040+150+400+150+160+20+150+280+1460+100+80+500+400+400+3140+260+70+150+150+150+150+150+150+570+150+150+200+300+100+800+300+300+400+400+600+300+300+1800) / 2 / 2)).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Статтею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу адвоката Павленка С.І. слід задовольнити частково, додаткове рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 22 липня 2021 року скасувати, а рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 30 червня 2021 року змінити в частині судових витрат та стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 9183,98 грн.

Крім того у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги представника відповідача, слід стягнути на його користь відповідача понесені ним витрати за надання правничої допомоги під час апеляційного перегляду рішення суду.

Так, ОСОБА_1 сплатив адвокату Павленку С.І. 5000 грн за надання правничої допомоги під час апеляційного розгляду справи, що підтверджується Договором від 08 липня 2021 року, додатковою угодою до Договору від 08 липня 2021 року, ордером від 30 липня 2021 року та квитанцією № 59 від 08 липня 2021 року (т. 5 а.с. 16-22).

У зв`язку з тим, що апеляційні вимоги задоволено на 36,74 % (9183,98*100%/25000), на користь відповідача слід стягнути судові витрати за участь адвоката у апеляційному розгляді справи в розмірі 1837 грн (5000*36,74%/100%).

Отже, всього до стягнення із ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь відповідача ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати в сумі 11020,98 грн.

Щодо відшкодування відповідачу ОСОБА_1 судових витрат зі сплати судового збору за апеляційну скаргу в сумі 1700,20 грн, колегія суддів вказує, що відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року,у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір.

Отже скаржник не зобов`язаний був сплачувати судовий збір за подання апеляційної скарги. Разом з тим повернення помилково сплаченого судового збору здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про судовий збір».

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Павленка Сергія Івановича задовольнити частково; додаткове рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 22 липня 2021 року скасувати; рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 30 червня 2021 року змінити в частині судових витрат, стягнувшиз Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 11020 гривень 98 коп.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 30 червня 2021 року в інших частинах не перегладається.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Павленка Сергія Івановича задовольнити частково.

Додаткове рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 22 липня 2021 року скасувати.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 30 червня 2021 року змінити в частині судових витрат.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 11020 гривень 98 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді

Повний текст постанови складений 13 жовтня 2021 року