Провадження № 2/760/9534/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Фареник А.О.

позивача - ОСОБА_1

відповідача- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа: Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання таким, що втратив право користуватися жилим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом і просить:

- визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 ;

- усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення відповідача з квартири без надання іншого жилого приміщення.

Посилається в позові на те, що познайомилася з відповідачем, який є громадянином Республіки Азербайджан, має посвідку на тимчасове проживання в Україні, з метою створення в подальшому сім`ї.

На прохання останнього, обумовленого бажанням відповідача в майбутньому набути громадянство України, у встановленому законом порядку подала заяву про реєстрацію його місця проживання у належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_1 .

Проте, у її квартиру відповідач фактично не вселявся, протягом певного нетривалого періоду часу декілька разів відвідував її у зазначеній квартирі, не перевозячи до квартири ніяких належних йому речей та/або майна.

При останньому відвідуванні відповідач повідомив її про те, що реєструвати шлюб із нею наміру не має, від неї йому потрібна була лише реєстрація місця проживання у квартирі.

Після цього зустрічі з відповідачем припинились взагалі, проте станом до цього часу відповідач надсилає їй текстові повідомлення із проханнями та погрозами щодо невжиття нею будь-яких заходів щодо зняття його з реєстрації в квартирі.

Вона більше не має наміру не лише створювати сім`ю з відповідачем, а й взагалі підтримувати з ним будь-які стосунки та навіть спілкуватись із останнім.

Проте станом на даний час відповідач залишається зареєстрованим у її квартирі, що перешкоджає їй, як власнику, повноцінно користуватись своєю власністю у встановленому законом порядку.

Протягом усього періоду часу реєстрації відповідача у її квартирі відповідач у квартирі фактично ніколи не проживав, його речі та/або майно у квартирі відсутні.

Відповідач жодного разу не запропонував їй повністю або ж навіть частково відшкодувати витрати на оплату комунальних та інших послуг щодо квартири, які сплачуються нею одноособово, що завдає їй матеріальних збитків.

Зазначає, що відповідач ніколи не був членом її сім`ї та ніколи не проживав у квартирі, лише нерегулярно відвідував її у квартирі протягом певного, нетривалого періоду часу.

Як власник квартири, вона ніколи не визначала відповідачу, в якому саме житловому приміщенні квартири він має право проживати.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував. Зазначив, що не проживає у квартирі з березня 2021 року.

З урахуванням цього, просить у позові відмовити.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 47 Конституції Україникожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до статті 405 ЦК Україничлени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення.

При цьому вичерпного переліку поважності причин не проживання у житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Дана норма закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яких шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Судом встановлено, що позивач на підставі довідки про набуття у власність об`єєкта інвестування, виданої ТОВ`Фінансова компанія «Толока», є власником квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформації з Реєстру територіальної громади м. Києва відповідач був зареєстрований у квартирі 21 вересня 2020 року.

09 серпня 2021 року головою правління ОСББ «Донця 2А-Ініціатива» було складено акт № 09082021 про непроживання особи у будинку, відповідно до якого відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_1

З якого часу відповідач не проживає в квартирі, в акту не зазначено.

/ а.с. 14; 18; 40 /

Позивач у судовому засіданні зазначила і це підтвердив відповідач, останній не проживає в квартирі з березня 2021 року.

Тобто, на момент звернення позивачки до суду відповідач не проживав у квартирі 5 місяців.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Так, предметом доказування у даній справі, з урахуванням змісту позовних вимог та правових підстав, за яких ці вимоги пред`явлено позивачем, є відсутність або не проживання відповідача без поважних причин понад один рік в квартирі, власником якої вона є.

Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені законом строки у жилому приміщенні без поважних причин, що позивач у даній справі не довела.

Враховуючи дане правове обґрунтування та приведене вище, відсутності доказів заявлених позовних вимог та недоведення приведених у позові вимог, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 9, 64, 156 ЖК України, ст. ст. 15, 16, 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 229, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користуватися жилим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 жовтня 2021 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва