ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 жовтня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 735/542/21

Головуючий у першій інстанції - Грушко О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1331/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Бобрової І.О.,

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 21 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

місце постановлення рішення судом першої інстанції - смт Короп Чернігівська область,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 21.07.2021,

В С Т А Н О В И В:

17 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з останнього на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму громадян, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04.11.2000, від якого мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина знаходиться на утриманні позивачки.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 21 липня 2021 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908 гривень 00 копійок.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що відповідач належним чином не виконує свої обов`язки по матеріальному утриманню своєї неповнолітньої дитини і на даний час син ОСОБА_3 повністю знаходиться на утриманні матері.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ст.182 СК України, ст. 2,8,10,12,263 ЦПК України, просить вказане рішення суду змінити в частині стягнутого розміру аліментів та ухвалити нове, яким стягнути з нього аліменти на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Так, скаржник зазначає, що позовна заява про стягнення аліментів йому не направлялась, про її існування він дізнався 21.07.2021, а тому був позбавлений можливості подати на неї відзив. З`явившись 21.07.2021 до суду у визначений час, йому повідомили, що рішення прийде поштою.

Позивачкою не надано доказів на підтвердження ненадання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини. Навпаки, відповідач стверджує, що в добровільному порядку перераховує кошти на утримання сина, а також надавав грошові кошти позивачці в готівковій формі.

Зазначає, що він працює, забезпечує сім`ю, допомагає своїй матері, яка є пенсіонеркою зі слабким станом здоров`я і потребує допомоги. Таким чином, при визначенні розміру аліментів, судом не враховано матеріальний стан відповідача, наявність на утриманні непрацездатних батьків, чим порушено норми ст.182 СК України.

Відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання його сина, проте в меншому розмірі, ніж визначено судом, а саме: 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу). Зазначений розмір, на думку відповідача, буде об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини і відповідатиме обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Позивач ОСОБА_1 своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не скористалась.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Судом по справі встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2000 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Сторони є батьками малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.6).

З довідки АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про доходи від 13.08.2021 № ЧН000000171 вбачається, що ОСОБА_2 працює на посаді майстра. Загальна сума доходу без урахування аліментів та з врахуванням податку за період з лютого 2021 року по липень 2021 року становила 75016,04 грн (а.с.27).

Відповідно до довідки відділу державної реєстрації та юридичного забезпечення Коропської селищної ради від 17.06.2021 № 805 ОСОБА_3 , 2009 року народження зареєстрований та проживає разом з ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої-восьмої статті 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до приписів статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Врахувавши наведені положення закону та вимоги позовної заяви ОСОБА_1 про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог та про стягнення аліментів в частці від всіх видів доходів відповідача.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, що підлягали стягненню з ОСОБА_2 на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції не врахував, що відповідач проживає разом із матір`ю, що є особою похилого віку. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з довідки про доходи ОСОБА_2 , його заробітна плата з вирахуванням податку становить приблизно 12000 грн в місяць, а тому визначений судом розмір аліментів 1/3 частина від усіх видів його доходів щомісячно є обтяжливим для відповідача.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що розмір аліментів до стягнення з відповідача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід визначити в 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Також, колегія суддів приймає доводи апеляційної скарги в частині неповідомлення відповідача про слухання справи.

Відповідно до статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини шостої статті 223 ЦПК України про відкладення розгляду справи постановляється ухвала.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Ухвалою Коропського районного суду від 01 липня 2021 року справу призначено до розгляду на 21 липня 2021 року (а.с.11).

Відомостей про те, що ОСОБА_2 був повідомлений про розгляд справи 21 липня 2021 року матеріали справи не містять.

Наявна в матеріалах справи телефонограма про повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи 21.07.2021, в силу приписів статті 128 ЦПК України не відповідає встановленому порядку повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Тому відсутні визначені процесуальним законом докази належного повідомлення ОСОБА_2 про призначений розгляд справи на 21.07.2021.

На зазначене вкотре звернув увагу Верховний Суд у постанові від 10.09.2021 у справі № 295/8610/15-ц (провадження № 61-19082св20).

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Відповідно до пункту 4 частини першої та пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги в даній частині є слушними і такими, що дають підстави для висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийнято без додержання норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового, про часткове задоволення позову.

Враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до положень ч.ч. 2, 6 ст. 141 ЦПК України ОСОБА_2 належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції в сумі 1362 грн.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч.1 п. 4, 381-384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 21 липня 2021 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17.06.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Компенсувати ОСОБА_2 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір, сплачений за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, у сумі 1362 грн 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст. 389 ЦПК України

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

Н.В.Висоцька

О.Є.Мамонова

Повний текст постанови суду складений 18.10.2021.