КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №759/690/21 Головуючий у 1 інстанції: Горбенко Н.О.

Провадження №22-ц/824/10505/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

16 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 травня 2021 року в справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ

У січні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 11 січня 2011 року в розмірі 11 058 грн 95 коп. та судовий збір у розмірі 2270 грн.

У мотивування вимог посилалося на те, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав заяву №б/н від 11 січня 2011 року.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайтіwww.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідачу було відкрито кредитний рахунокта встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який у подальшому був збільшений до 9 000 грн.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме, надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач порушував зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 29 грудня 2020 року має заборгованість у розмірі 11 058 грн 95 коп., з яких:

- 8 735 грн 02 коп. - заборгованість за тілом кредиту;

- 2323 грн 93 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 травня 2021 року у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що відповідач особисто підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій зокрема зазначено відсоткову ставку в розмірі 3% в місяць.

Відповідач особисто знімав кошти та здійснював погашення заборгованості, що вбачається із виписки та розрахунку заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 11 січня 2011 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої він згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Він зобов`язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. (а.с. 17)

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 29 грудня 2020 року в ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 11 058 грн 95 коп., з яких: 8 735 грн 02 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 2323 грн 93 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. (а.с.4-14)

Згідно довідки банку ОСОБА_1 було надано кредитні картки НОМЕР_1 (дата відкриття - 12 січня 2011 року, термін дії - 11/14), НОМЕР_2 (дата відкриття - 21 грудня 2011 року, термін дії - 09/15), НОМЕР_3 (дата відкриття - 12 квітня 2012 року, термін дії - 04/16), НОМЕР_4 (дата відкриття - 09 грудня 2014 року, термін дії - 04/18), НОМЕР_5 (дата відкриття - 05 травня 2018 року, термін дії - 04/22). (а.с. 16)

З Довідки банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , вбачається, що відповідачу 12 січня 2011 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн, 12 січня 2011 року зменшено кредитний ліміт (0,00 грн), 09 квітня 2011 року збільшено кредитний ліміт (2 000 грн), 11 червня 2011 року збільшено кредитний ліміт (2 400 грн), 21 липня 2011 року збільшено кредитний ліміт (2 800 грн), 24 серпня 2011 року збільшено кредитний ліміт (3 200 грн), 31 січня 2012 року збільшено кредитний ліміт (3 700 грн), 14 вересня 2013 року збільшено кредитний ліміт (5 000 грн), 09 грудня 2014 року зменшено кредитний ліміт (5 000 грн), 20 січня 2016 року збільшено кредитний ліміт (9 000 грн), 23 січня 2020 року зменшено кредитний ліміт (0,00 грн. (а.с. 15)

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляд кредитний ліміт, можливість нарахування простроченого тіла кредиту та відсотків.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

На підтвердження позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надало суду першої інстанції розрахунок заборгованості за договором №б/н від 11 січня 2011 року, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видані картки, копію анкети-заяви, копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 11 січня 2011 року, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Витяг з Тарифів, виписку про рух коштів ОСОБА_1 станом на 30 грудня 2020 року.

Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів розумів ОСОБА_1 , ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 посилається на пропуск банком строку позовної давності для стягнення заборгованості за період з 12 січня 2011 року по 06 січня 2018 року.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Як вбачається з розрахунку заборгованості 14 лютого 2018 року ОСОБА_1 погасив заборгованість у розмірі 8 997 грн 31 коп. Станом на 15 лютого та 16 лютого 2018 року у відповідача була відсутня заборгованість як за тілом кредиту, так і за процентами. З 17 лютого 2018 року ОСОБА_1 почав використовувати кредитні кошти, у зв`язку з чим станом на 29 грудня 2020 року у нього виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8 735 грн 02 коп.

Отже, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до суду в межах строку позовної давності, а тому наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 8 735 грн 02 коп.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 2323 грн 93 коп. суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана ОСОБА_1 , ставка процентів за користування кредитом узгоджена сторонами у розмірі 3% у місяць. (а.с. 18а)

Як вбачається з розрахунку заборгованості з 01 квітня 2015 року банком було збільшено розмір процентів до 3,5 %

Як слідує із наданого банком розрахунку, починаючи з 01 квітня 2015 року позивач нараховував проценти за ставкою 42 % річних та з 01 серпня 2020 року за ставкою 40,8 %, що свідчить про неправомірні дії банку щодо підвищення процентної ставки, оскільки це виходить за межі узгодженого сторонами договору розміру процентів за користування грошовими коштами.

Посилання банку як на правомірність своїх дій щодо підвищення розміру процентної ставки на Умови та Правила надання банківських послуг суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за підвищеною ставкою.

Отже, суд апеляційної інстанції не бере до уваги надані позивачем Умови та Правила, а тому вважає, що проценти підлягають стягненню за процентною ставкою 36% річних, яка узгоджена із відповідачем.

З розрахунку заборгованості вбачається, що проценти банком почали нараховуватися з 01 квітня 2020 року.

Отже, розмір заборгованості за процентами складає 2 148 грн 81 коп. (8735 грн 02 коп. х 36% : 360 днів) х 246 днів / 100%).

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами у розмірі 2 148 грн 81 коп., оскільки розмір 2 323 грн 93 коп. позивачем недоведеним.

З урахуванням наведеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8 735 грн 02 коп. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 2 148 грн 81 коп.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи пропорційність позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2234 грн 05 коп. та за подання апеляційної скарги в розмірі 3351 грн 08 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8 735 грн 02 коп. та заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 2 148 грн 81 коп., а всього - 10 883 грн 83 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2234 грн 05 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 351 грн 08 коп.

Дані учасників справи:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Київ, РНОКПП НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 )

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (, МФО: 305299, місцезнаходження: м. Київ, вул. , 1Д)

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко