"11" жовтня 2021 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Шепеля К.А.,
за участю секретаря судового засідання Буга Р.М.,
розглянувши без участі сторін справу за позовом ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача органу опіки і піклування Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини, -
у с т а н о в и в :
23 вересня 2021 року Жмеринським міськрайонним судом винесено вступну та резолютивну частину рішення повний текст якого складено 1 жовтня 2021 року, відповідно до якого позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача органу опіки і піклування Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини задоволено частково. Надано дозвіл ОСОБА_1 на тимчасовий виїзд за кордон до Республіки Польща тривалістю один рік з дня набрання цим рішенням законної сили з неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2 .
При ухваленні судом рішення не вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
В судове засідання сторони не викликались.
Згідно з частиною четвертою статті 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Отже неявка сторін не є перешкодою для розгляду питання про розподіл судових витрат.
У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Згідно з частиною першою, другою статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
В даному випадку в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 просила стягнути з відповідача витрати на оплату правової допомоги в розмірі 6000 грн. Відповідач та представник відповідача під час розгляду справи своєї позиції щодо стягнення з відповідача судових витрат не викладали, просили в задоволенні позову відмовити повністю.
Відповідно до частин 1-3 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Як передбачено частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 ЩЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таку правову позицію щодо застосування норм права висловив Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц.
На виконання вимог статті 141 ЦПК України представник позивача Височанська А.В. в судовому засіданні надала всі необхідні документи та просила стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір та витрати на оплату правової допомоги в розмірі 6000 грн.
На підтвердження понесених витрат, представником позивача надано договір-доручення про надання правової допомоги від 7 червня 2021 року, акт виконаних робіт(наданих послуг) та розрахунок суми гонорару на правничу допомогу від 12 липня 2021 року, а також квитанцію до прибуткового касового ордеру №2 від 12 липня 2021 року.
Договір про надання правової допомоги від 7 червня 2021 року укладений між адвокатом Височанською А.В. та Бабій Т.В., відповідно до пункту 3 якого обсяг і вартість наданої правової допомоги за договором визначається у відповідному розрахунку, який є невід`ємним додатком до договору і свідчить про виконання сторонами своїх зобов`язань (а.с.50).
Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) та розрахунку суми гонорару за правничу допомогу від 12 липня 2021 року адвокат витратила 8 годин, вартість однієї години становить 750 грн, а загальна вартість наданих послуг складає 6000 грн (а.с.51).
Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №2 від 12 липня 2021 року ОСОБА_1 сплатила 6000 грн ОСОБА_4 згідно договору доручення про надання правової допомоги (а.с.52).
На підставі частин першої, другої статті 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позивач просила суд надати дозвіл на багаторазовий виїзд дитини за кордон до 2034 року, до досягнення дитиною 16 років.
Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто станом на час розгляду справи вік дитини становить 3 роки. Судом частково задоволено позовні вимоги, надано дозвіл на виїзд дитини за кордон терміном на 1 рік з дня набрання рішенням законної сили, а щодо виїзду дитини за кордон на наступних 12 років відмовив.
Таким чином, враховуючи положення статті 141 ЦПК України щодо пропорційного розміру задоволених позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню по 1/12 частині судового збору та витрат на оплату правової допомоги, за наступним розрахунком 908:12=76 гривень судового збору та 6000 :12= 500 гривень на оплату правової допомоги.
Суд, вирішуючи питання про відшкодування судових витрат при розгляді справи в суді відповідачем, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги, квитанції про сплату юридичних послуг; співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, і вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, які поніс позивач, підлягають частковому задоволенню, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що по справі необхідно ухвалити додаткове рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на оплату судового збору та професійну правничу допомогу .
Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України суд -
у х в а л и в :
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на оплату судового збору в розмірі 76 гривень та витрати на оплату правової допомоги в розмірі 500 гривень, а всього 576 (п`ятсот сімдесят шість) гривень.
На рішення може бути подана апеляція до Вінницького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його винесення.
Головуючий Костянтин Шепель