КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7780/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.,

при секретарі Кузьмич Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, про визнання відсутнім права вимоги, визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором, визнання припиненим кредитного договору, іпотечного договору, та договору поруки, виключення запису про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна за договором іпотеки, виключення запису про державну реєстрацію обтяження майна іпотекою,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 березня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Яровенко Н.О.,-

встановив:

У грудні 2019 ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Просив: визнати відсутнім у АТ «Укрсоцбанк» права вимоги до ОСОБА_1 щодо повернення заборгованості за договором кредиту № 041МІ1 на придбання житла на вторинному ринку від 16 грудня 2011 року, укладеним зі ОСОБА_1 ; визнати припиненим зобов`язання ОСОБА_1 за договором кредиту № 041МІ1 на придбання житла на вторинному ринку від 16 грудня 2011 року, укладеним з АТ «Укрсоцбанк»; визнати припиненим договір кредиту договором кредиту № 041МІ1 на придбання житла на вторинному ринку від 16 грудня 2011 року, укладений між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 ; визнати припиненим іпотечний договір № 041МІ1 від 16 грудня 2011 року, укладений між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., реєстраційний № 7905; визнати припиненим договір поруки № 041МІ1 від 16 грудня 2011 року, укладений між АТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 11975507 від 16 грудня 2011 року; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію обтяження квартири за адресою: АДРЕСА_1 іпотекою, реєстраційний номер обтяження 11975472 від 16 грудня 2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що банком неодноразово направлялись вимоги на адресу позивача з проханням повернути заборгованість. З дня виникнення права вимоги банку до позивача за кредитним договором минуло більше трьох років.

Також, бездіяльністю відповідача штучно збільшена заборгованість за кредитним договором. Крім того банком в порушення умов договору збільшено розмір процентної ставки.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

14 вересня 2021 року на електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від позову.

Оскільки заява подана у неналежний спосіб, а саме на електронну адресу суду без електронного цифрового підпису заявника та направлена не з офіційної електронної адреси ОСОБА_1 , колегія суддів залишає подану заяву без розгляду.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 16 грудня 2011 року між між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір № 041МІ1.

Сума кредиту: 339 571 грн.

Процентна ставка: протягом перших трьох років 23 % річних, а, починаючи з четвертого року від дати укладання цього договору, - плаваючої процентної ставки за кредитом, загальних розмір якої на кожний річний період встановлюється в порядку, визначеному п. 2.8. цього договору.

Кінцевий термін повернення заборгованості: до 15 грудня 2031 року.

Цільове призначення: придбання житла на вторинному ринку.

16 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 041МІ1, за умовами якого в іпотеку передано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

16 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки.

05 травня 2014 року банком направлено вимогу вх. № 08.305-186/13309 про повернення заборгованості по кредиту та процентам протягом 30 днів з моменту отримання повідомлення з розрахунком банку непогашеної заборгованості, відповідно до якої заборгованість становить 486 489 грн. 92 коп.

06 листопада 2014 року банком направлено вимогу вх.№08.305-186/28461 про повернення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої заборгованість становить 551 388 грн. 02 коп.

03 липня 2017 року банком направлено вимогу № 7024-27 про повернення заборгованості по кредиту та процентам протягом 30 днів з моменту отримання вимоги та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до якої заборгованість становить 925 399 грн. 11 коп.

Також банком була направлена вимога про усунення у тридцяти денний строк - до 06 вересня 2018 року з дати отримання вимоги порушення умов кредитного договору та попереджено, що майно буде перереєстровано за банком до 07вересня 2018 року, реалізовано від імені ПАТ «Укрсоцбанк» та розпочата процедура виселення.

14 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. видано виконавчий напис, за реєстровим № 16620, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що право вимоги за кредитним договором у банку виникло 01 жовтня 2013 року та припинилося 01 жовтня 2016 року. Банк протягом шести років не використав своє право на звернення до суду з відповідним позовом. Бездіяльність банку штучно збільшила розмір заборгованості позивача за кредитним договором. Банком у порушення умов кредитного договору збільшено розмір процентної ставки. Дії банку в процесі виконання виконавчого напису призвели до додаткових витрат позивача.

Позивач вважає, що ефективним способом захисту його прав від подальшого звернення стягнення на предмет іпотеки іншим способом, передбаченим Законом України «Про іпотеку» та іпотечним договором є визнання відсутнім у банку права вимоги щодо повернення заборгованості за кредитним договором та визнання припиненими зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Встановлено, що заборгованість за кредитним договором не погашена.

На даний час ОСОБА_1 є одноосібним власником квартири АДРЕСА_2 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кісельовою В.В. від 20 травня 2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 16620 від 14 серпня 2017 року.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання відсутнім у АТ «Укрсоцбанк» права вимоги до ОСОБА_1 щодо повернення заборгованості за договором кредиту № 041МІ1 та визнання припиненим зобов`язань ОСОБА_1 за договором кредиту, та відмову у інших вимогах, які є похідними.

Судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що відповідно до ЦК України, сплив позовної давності не є окремою підставою для припинення зобов'язання. Виконання боржником зобов'язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропуск позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов'язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Доводи апеляційної скарги про те, що «визнання відсутності права» порушує майнові права та інтереси позивача, оскільки відповідач не має правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, а позивач не має можливості вільно розпоряджатися предметом іпотеки, який належить йому на праві власності через обтяження його іпотекою, колегія суддів відхиляє, оскільки позивач має добросовісно виконувати свої кредитні зобов`язання. В разі погашення кредитної заборгованості, позивач набуде права вільно, на власний розсуд, розпоряджатися належним йому нерухомим майном.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що сплив позовної давності до вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки само по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором, а тому не може вважатися підставою для припинення іпотеки відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про іпотеку», колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до вимог закону, сплив позовної давності не припиняє виниклі у сторін правовідносини.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 11 березня 2021 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

В.І. Олійник