Дата документу 27.09.2021
Справа № 937/7057/20
Провадження № 2/937/497/21
27 вересня 2021 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді: Іваненко О.В.,
за участю секретаря: Захарової І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лисенко Сергій Дмитрович до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу,
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лисенко С.Д. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що у січні 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 під час ведення спільної підприємницької діяльності закупили торговельне обладнання та лінолеум на загальну суму 8000доларів США, кожен вніс по 4000доларів США. 22 березня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_1 - з іншого, укладено договір, відповідно до якого на підставі видаткової накладної №ПП-000063 від 22.03.2017 ОСОБА_1 отримав лінолеум на загальну суму 175076,85грн. з відстрочкою платежу з наступними виплатами щомісячно, сумами по 25тис. грн. Після укладення договору грошові кошти кожен місяць ОСОБА_1 передавав ОСОБА_2 , про що свідчать підписи останнього на договорі. На теперішній час грошові кошти в сумі 175076,85грн. виплачені ОСОБА_1 повністю ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що із ОСОБА_3 не розрахувались за проданий товар, вона змушена була звернутись до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення. 18.03.2020 постановою Запорізького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.11.2019 у цій справі скасовано в частині відмови до відповідача ОСОБА_1 . Позовні вимоги ОСОБА_3 до цього відповідача задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором купівлі-продажу від 22.03.2017 в сумі 87 538,42 грн., пеню за несвоєчасну передачу грошових коштів за період з 15.11.2017 по 04.02.2019 в сумі 30 578,34 грн., інфляційні витрати станом на 04.02.2019 в сумі 7 335,68 грн., 3% річних за період з 15.11.2017 по 04.02.2019 в сумі 3 216,12 грн., а всього 128 668,56 грн. Вважає, що ОСОБА_1 віддаючи усі кошти від реалізації лінолеуму відповідно до договору від 22.03.2017 лише одному з продавців - ОСОБА_2 добросовісно розраховував, що останній половину цих коштів передасть іншому продавцю - ОСОБА_3 . Однак ОСОБА_2 керуючись надуманими мотивами вирішив грошові кошти ОСОБА_3 не повертати, а привласнив їх собі. До теперішнього часу заборгованість не повернуто, тому він просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти за договором купівлі-продажу від 22.03.2017 у сумі 127 633, 53грн. та судові витрати які він поніс при зверненні до суду.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, але надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі, не заперечують розглянути справу в заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання. До Мелітопольського міськрайонного суду повернулися конверти з відміткою листоноші «по закінченню терміну зберігання» так як адресата не було дома та вона не отримує поштове повідомлення. Відзив не надано. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Суд вважає причини неявки відповідача в судове засідання неповажними.
Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи у січні 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 під час ведення спільної підприємницької діяльності закупили торговельне обладнання та лінолеум на загальну суму 8000доларів США, кожен вніс по 4000доларів США. Вказаний товар був доставлений до магазину, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
22.03.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_1 - з іншого, укладено договір, відповідно до якого на підставі видаткової накладної №ПП-000063 від 22.03.2017, товар та обладнання зі свого магазину передали в магазин "Екватор" з відстрочкою платежу на 7 календарних місяців. 22 березня 2017 року, а ОСОБА_1 отримав лінолеум на загальну суму 175076,85грн. з відстрочкою платежу з наступними виплатами щомісячно, сумами по 25тис. грн. Відповідно до умов договору виплати починаються з 15.04.2017, розрахунок здійснюється в гривнях, сума за накладною №ПП-000063 не змінюється від курсу долара. У договорі зазначено, що він підписаний без примусу з боку будь-кого (а.с.13-14).
Після укладення договору грошові кошти кожен місяць ОСОБА_1 передавав ОСОБА_2 , про що свідчать підписи останнього на договорі. На теперішній час грошові кошти в сумі 175076,85грн. виплачені ОСОБА_1 повністю ОСОБА_2 .
Згідно ч.4 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з вимогами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання.
Згідно із вимогами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Нормою ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язком для виконання сторонами.
Згідно із вимогами ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) і сплатити за нього певну грошову суму.
Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з одного боку і ОСОБА_1 - з іншого, знаходилися у договірних стосунках, так як фактично уклали договір купівлі-продажу з ОСОБА_1 з подальшою щомісячною оплатою товару. Усі грошові кошти від реалізації товару ОСОБА_1 були передані ОСОБА_2 , який у свою чергу не розрахувався із ОСОБА_3 .
Згідно зі ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.
Згідно ст.1, 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що на даний час сума боргу не повернута в повному обсязі, відповідач ухиляється від виконання зобов`язань, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача суму в розмірі 127633,53грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1277,00грн.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має бути визначений умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
Із матеріалів справи вбачається, що 28.08.2020 року між позивачем та адвокатом Лисенко С.Д. було укладено договір про надання правової допомоги.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 211, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 11, 526, 625, 1046-1049 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лисенко Сергій Дмитрович до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.н. НОМЕР_1 ), який зареєстрований: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (і.н. НОМЕР_2 ), який мешкає: АДРЕСА_3 , грошові кошти за договором купівлі-продажу від 22.03.2017 у сумі 127633,53грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду О. В. Іваненко