ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 жовтня 2021 року

м. Харків

справа № 641/3896/21

провадження №22-ц/818/5508/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору дарування квартири та звернення стягнення на майно в межах суми боргу за рахунок успадкованого в натурі майна за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 червня 2021 року, постановлену під головуванням судді Зелінської І.В. в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частково недійсним договору дарування квартири та звернення стягнення на майно в межах суми боргу за рахунок успадкованого в натурі майна.

У червні 2021 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 подала до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 червня 2021 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 про забезпечення позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову рішення, якою задовольнити її заяву від 01.06.2021 року про забезпечення позову в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що заявлені заходи забезпечення позову є співмірними із позовними вимогами. Вважає, що наявні підстави для задоволення її заяви, оскільки після смерті боржника ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилося спадкове майно у вигляді частини квартири АДРЕСА_1 , яке відповідач ОСОБА_2 отримала у спадщину та в подальшому подарувала ОСОБА_3 , проте продовжує в ній мешкати та зареєстрована. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 , вчинила неправомірні дії щодо приховання факту смерті спадкодавця (боржника), що унеможливило вчасне звернення позивача до нотаріуса з приводу наявної заборгованості ОСОБА_5 зі сплати аліментів. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу, просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено достатніх підстав для застосування вказаних заходів забезпечення позову та не надано належних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову має бути співмірними з заявленими позовними вимогами.

Судом встановлено, що предметом позовних вимог ОСОБА_1 є визнання частково недійсним договору дарування квартири та звернення стягнення на майно в межах суми боргу за рахунок успадкованого в натурі майна.

Як на підставу заявлених вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді частини квартири АДРЕСА_1 . Вчинивши неправомірні дії щодо приховання факту смерті ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_2 отримала спадщину. 19.08.2020 року державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину та 20.08.2020 року остання оформила договір дарування цієї квартири на ім`я ОСОБА_3 . Про що позивачу стало відомо лише 12.05.2021 року. Крім того на розгляді у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходилось виконавче провадження №59849948 по виконанню виконавчого листа №2-2859 від 22.05.2012 року Комінтернівського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_5 боргів на користь позивача у розмірі 290954,45 грн. Постановою державного виконавця виконавче провадження закінчено на підставі п.3 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», копію якої позивач не отримувала. З урахуванням викладеного позивач була позбавлена можливості своєчасно звернутися до нотаріуса та заявити про наявність у спадкодавця ОСОБА_5 боргів зі сплати аліментів. Вказані обставини на думку заявника, не виключають недобросовісної поведінки ОСОБА_2 в подальшому та переоформлення права власності на спірну квартиру ще декілька разів.

У зв`язку з цим просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження 1/4 частин квартири АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу ОСОБА_3 , який зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_2 , та заборонити суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії з відчуження 1/4 частин квартири АДРЕСА_1 .

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору дарування квартири та звернення стягнення на майно в межах суми боргу за рахунок успадкованого в натурі майна, в якому просила визнати частково недійсним договір дарування двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , серії НОКР № 179884 від 20.08.2020 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тельпіс О.В.; звернути стягнення на спадкове майно, в межах вартості отриманої спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його боргом згідно рішення Комінтенівського районного суду м. Харкова від № 2-2859 від 22.05.2012 року у розмірі 290954,45 грн., а саме 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 51,7 кв.м. житловою площею 25,0 кв.м.

Отже спір між сторонами виник з приводу спадкового майна після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яке позивач просить звернути стягнення, визнавши право власності на його частку.

20.08.2020 року державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Гапоновим Є.Ю. на ім`я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 . (а.с.19).

20.08.2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тельпіс О.В. було посвідчено договір дарування двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , серії НОКР № 179884 від 20.08.2020 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.20-23)

Позивачем не надано доказів наявності фактичних обставин, які б підтверджували існування реальної загрози, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Враховуючи, що відсутні дані, про те, що незабезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, утруднить виконання рішення суду, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження 1/4 частин квартири АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу ОСОБА_3 , який зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_2 , та заборонити суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії з відчуження 1/4 частин квартири АДРЕСА_1 відсутні.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.367,368,374,375,381,382,383,384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 13.10.2021 року.