Номер провадження: 22-ц/813/3743/21
Головуючий у першій інстанції Лічман Л.Г.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря: Хухрова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_3 на заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 26 серпня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

09.09.2019 р. ОСОБА_4 звернулась з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2020 року позовна заява ОСОБА_4 була задоволена (т.2, а.с.150-155).

05.10.2020 року ОСОБА_1 та 12.10.2020 року ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_3 , звернулися з апеляційними скаргами на вище вказане судове рішення (т.2, а.с.162-174, 189-194).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.10.2020 року по вказаним апеляційним скаргам було відкрито апеляційне провадження та 02.12.2020 року розгляд справи призначений на 28.04.2021 року, на 11.00 год. (т.2, а.с.197-198, 207-208).

23.04.2021 року від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшла заява про відвід суддів Гірняк Л.А. та Комлевої О.С. (т.3, а.с.1-4).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.04.2021 року відвід заявлений суддям Комлевій О.С. та Гірняк Л.А. визнано необґрунтованим. Справу передано до канцелярії Одеського апеляційного суду для виконання вимог, передбачених ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Автоматизованою системою документообігу суду в порядку, встановленому частиною 1 статті 33 ЦПК України, визначено суддю Цюру Т.В. для вирішення питання про відвід суддів (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2021 року) (т.3, а.с. 17).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.04.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддям Комлевій О.С. та Гірняк Л.А. було відмовлено (т.3, а.с.18-19).

Однак, 28.04.2021 року в судовому засіданні судді Гірняк Л.А. та Комлева О.С. подали заяву про самовідвід у цій справі, в обґрунтування якої зазначили, що раніше вже брали участь у вирішенні справи у складі колегії суддів при прийнятті постанови Одеського апеляційного суду від 11.08.2020 року (т.3, а.с.23-24).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.04.2021 року заяву суддів Гірняк Л.А. та Комлевої О.С. про самовідвід було задоволено (т.3,а.с.26-28).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 30.04.2021 року судді Гірняк Л.А. і Комлева О.С. були замінені суддями Сєвєровою Є.С. і Цюрою Т.В. (т.3, а.с.30).

Разом з тим, 06.05.2021 року суддя Одеського апеляційного суду Цюра Т.В. заявила самовідвід (т.3, а.с. 31-32).

Свою заяву обґрунтовувала тим, що раніше вже брала участь у вирішенні справи у складі колегії суддів при прийнятті постанови Одеського апеляційного суду від 11.08.2020 року, якою ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17.06.2020 року (у цій же справі) стосовно відмови суду першої інстанції у прийнятті позовної заяви від третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору та її повернення, було залишено без змін (т.3, а.с. 5-11).

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, суддя Цюра Т.В. розглядала відвід суддям Комлевій О.С. та Гірняк Л.А., який був заявлений ОСОБА_1 .

Проте, у зв`язку з відпусткою судді Сєвєрової Є.С., Розпорядженням № 2804 та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2021 року, суддя Сєвєрова Є.С. була замінена на суддю Драгомерецького М.М. (т.3, а.с.55-56).

Крім того, 13.07.2021 року від представника заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 - адвоката Боярчук І.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату (т.3, а.с.57-59), однак, оскільки розгляд справи за заявою ОСОБА_6 вже відкладався (т.3, а.с.41-45), колегія суддів вирішила відмовити в задоволенні клопотання адвоката Боярчук І.В. про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.07.2021 року заяву про самовідвід ОСОБА_7 було задоволено, справу передано до відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду для визначення іншого учасника судової колегії судді (т.3, а.с.60-62).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Цюру Т.В. було замінено на суддю Громіка Р.Д. (т.3, а.с. 66).

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційних скарг, заперечень проти них, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши судове рішення на предмет вирішення питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка подала апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2019 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, який згодом уточнила та остаточно подала позов до Одеської міської ради, КП «Міське агентство з приватизації житла» про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 (далі - спірна квартира) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25 листопада 2019 року апелянт ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про вступ до участі у справі в якості третьої особи.

Крім того, у червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , Одеської міської ради, КП «Міське агентство з приватизації житла» про визнання права власності, в якій просив залучити його до участі у справі, в якості третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору, відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову та визнати за ним право власності на спірну квартиру за набувальною давністю, посилаючись на те, що він з родиною з 1977 року проживає у спірній квартирі.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2020 року ОСОБА_1 у прийнятті позовної заяви відмовлено, позовна заява повернута заявнику з роз`ясненням йому право пред`явлення такого позову на загальних підставах (т.2, а.с.66-68).

Не погодившись з ухвалою суду про повернення позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати, прийняти до розгляду його позовну заяву, в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Одеського апеляційного суду від 11.08.2020 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2020 року залишена без змін (т.2, а.с.126-132).

Підставою для залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 колегія суддів виходила із того, що суд першої інстанції правильно виходив із того, що позовні вимоги ОСОБА_4 та позовні вимоги ОСОБА_1 , виникли з різних правовідносин.

Так, в своїй позовній заяві та в апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджував, що більше 20-ти років відкрито користується і проживає у спірній квартирі, яка на його думку на даний час належить Одеській міській раді і таким чином ще за життя ОСОБА_5 він набув право власності на неї за набувальною давністю.

Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2020 року, справа № 521/14818/19, провадження № 61-13184ск20 було відмолено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11.08.2020 року.

Тобто зазначеним судовим рішенням Верховний Суд погодився із судовими рішеннями суду першої та апеляційної інстанції про те, що вимоги ОСОБА_1 мають інші фактичні та юридичні підстави, предмет доказування, а тому мають бути розглянуті в іншому провадженні.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, самостійна позовна заява ОСОБА_1 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_8 , про визнання права власності за набувальною давністю, залишена без розгляду (т.1, а.с.207).

При цьому слід зазначити, що дана ухвала постановлена на підставі заяви позивача ОСОБА_1 (вхід.№1883 від 17.01.2020 року).

Таким чином, слід зазначити, що апелянт ОСОБА_1 відмовився від доказування своїх доводів про визнання права власності на спірну квартиру в порядку набувальної давності.

Більше того, рішенням апеляційного суду Одеської області від 17.12.2014 року було вселено ОСОБА_5 у спірну квартиру, а ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 було виселено із спірної квартири та зобов`язано Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради розірвати договір найму на спірну квартиру з ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 (т.1, а.с.44-46).

Зазначене рішення суду апеляційної інстанції було залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2015 року (т.1, а.с.47-51).

Більше того, вказане судове рішення суду апеляційної інстанції було виконане, у зв`язку з чим сім`я ОСОБА_1 у спірній квартирі не проживає з 14.04.2016 року по теперішній час, про що зазначила в суді апеляційної інстанції 30.09.2021 року позивач ОСОБА_4 .

В свою чергу, як було вказано вище, оскаржуваним судовим рішенням Малиновський районний суд м. Одеси визнав за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто зазначеним рішенням жодним чином не вирішувались питання про права та обов`язки ні апелянта ОСОБА_1 (т.2, а.с.162-174), ні апелянта ОСОБА_2 , і інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_3 (т.2, а.с.189-194), оскільки останні не є спадкоємцями ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і ніякого відношення до його спадщини не мають.

Крім того, ні апелянт ОСОБА_1 , ні апелянт ОСОБА_2 , і інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_3 окремого позову щодо визнання права слабості на спірну квартиру також не заявляли.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки праваОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідним оскаржуваним судовим рішенням порушено не було, та питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки також не вирішувалися, апеляційне провадження у справі слід закрити.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 362, 381, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_3 , на заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 26 серпня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, закрити.

Повний текст складено 05.10.2021 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький