Справа № 161/9984/21
Провадження № 2/161/2905/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Жаловаги І.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В обґрунтування вимог вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.11.2019 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. За час шлюбу у подружжя народилось двоє спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Луцького міськрайонного суду від 14 грудня 2020 року (у справі про заміну способу стягнення аліментів) ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

У зв`язку з хворобою старшої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона потребує постійного лікування у зв`язку з чим позивач витрачає значні кошти. Відповідно до виписок лікаря офтальмолога дитині було поставлено діагноз: міопія слабкого ступеню правого ока; міопія середнього ступеня лівого ока; складний міопічний астигматизм обох очей; периферична дегенерація сітківки правого ока.

Для здійснення належного лікування ОСОБА_1 одноосібно було витрачено кошти у загальному розмірі 13151 грн., що підтверджується відповідними платіжними документами. Зважаючи на те, що відповідач у добровільному порядку не бажає оплачувати додаткові витрати на утримання дитини, позивач просить суд стягнути з нього 6575,50 грн. (50% від понесених нею грошових виплат на лікування доньки), а також судові витрати у справі.

Ухвалою суду від 23 червня 2021 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження.

Представник відповідача скориставшись своїм правом, подав до суду відзив на позов, в якому вказує, що відповідач не заперечує проти участі у виплаті додаткових витрат на утримання дитини, однак вбачає необхідність встановлення достовірності поданих позивачем доказів, оскільки має сумнів у необхідності настільки частої купівлі окулярів, необхідних для виправлення порушеного зору дитини та щодо достовірності квитанцій про оплату на їх купівлю рецептові лікаря.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, вказала на сумнівність платіжних документів, які підтверджують оплату послуг на замовлення для виготовлення окулярів, відсутність необхідності звернення до вказаного лікаря офтальмолога (посилалась на те, що є інші спеціалісти, послуги яких не вартують такої великої оплати).

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду від 11 листопада 2019 року було розірвано (а.с.6). Від даного шлюбу мають двох спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7, 8). На даний час діти проживають разом із матір`ю.

Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 14 грудня 2020 року (у справі за позовом позивача про зміну способу стягнення аліментів, визначених рішенням суду від 12 грудня 2019 року) з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 ухвалено стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 11-13).

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Аналізуючи положення ст. 185 СК України слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність.

Тобто, якщо ці витрати пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надавати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, тривалості та періодичність лікування та з урахуванням цього розрахунок його вартості, а також про вартість ліків, які необхідно придбавати дитині.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті огляду дитячого лікаря офтальмолога ОСОБА_7 встановлено наступний діагноз: складний міопічний астигматизм обох очей, периферична дегенерація сітківки правого ока (виписки лікаря від 06.07.2019 року та 15.08.2019 року, а.с.14-15); міопія слабкого ступеню обох очей, складний міопічний астигматизм обох очей, периферична дегенерація сітківки правого ока (виписка лікаря від 13.02.2020 року, 06.03.2020 року, 28.08.2020 року, 12.02.2021 року а.с.16-19).

13.02.2020 року та 12.02.2021 року дитині було виписано рецепт на контактні лінзи (а.с. 24, 25).

Відповідно до квитанцій магазину «Віденська оптика» від 13.02.2020 року, 23.01.2020 року, 06.10.2020 року, 06.03.2020 року, 16.02.2021 року, 08.12.2021 року, 19.05.2021 року та фіскального чеку від 16.02.2021 року (а.с.20-23), згідно рецепту лікаря для ОСОБА_8 не однократно було придбано окуляри (лінзи та оправи), контактні лінзи, розчини та краплі для очей на загальну суму 12651 грн., крім того сплачено 500 грн. на діагностику (згідно фіскального чеку від 12.02.2021 року, а.с.23).

Таким чином, документально підтвердженні витрати на лікування дитини склали 13 151 грн.

Враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд вважає, що вказані витрати пов`язані з додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (її хворобою), а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача половину витрачених нею коштів на лікування доньки, що становить 6575,50 грн.

Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір" - судовий збір в сумі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 89, 141, 180, 185, 263, 264, 265, 430 ЦПК України, на підставі ст.ст.180, 184 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 6575 (шість тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення суду складено 08 жовтня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк