Провадження № 2/643/42/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2021

28 вересня 2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Абсалямової А.Р.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_5 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, яким у уточненому вигляді остаточно просить встановити факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 17.01.2009 по 12.05.2012; визнати спільним боргом подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобов`язання за договором позики від 22.01.2012, що укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на суму в розмірі 135660грн. та поділити вказаний борг перед ОСОБА_5 в рівних частинах між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 67830грн., з кожного; провести поділ майна, що нажите під час спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , визнавши за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частку корпоративних прав у ТОВ «КС ЄВРО ФУДЗ», що розташована в м. Києві, вул.Кіквідзе,26, офіс 64, зареєстровану 11.02.2010 Голосіївською районною у м. Києві адміністрацією.

Позовні вимоги мотивує тим, що у період з 17.01.2009 по 12.05.2012 з ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира придбана позивачем за власні кошти у січні 2008. З ОСОБА_4 вели спільне господарство, був спільний бюджет, який витрачали на потреби родини. Позивач вела домашнє господарство, виконувала звичайні «хатні справи», прибирала у квартирі, готувала їжу, доглядала за чоловіком. Разом їздили у подорожі, у тому числі, і за кордон. У період проживання з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі не перебувала. Під час спільного проживання ними придбані корпоративні права у ТОВ «КС ЄВРО ФУДЗ», які позивач придбала за особисті кошти, оскільки до періоду сумісного проживання з відповідачем здійснювала активну підприємницьку діяльність. Так, позивач з 1995 була приватним підприємцем, основним видом діяльності - виготовлення і продаж хот-догів, гамбургерів, піци, гарячих і прохолодних напоїв, морозива на більш ніж 20 торгових точках у м. Харкові. Бізнес був сімейним, разом із батьками. Ідея виробництва піци у формі конуса, для реалізації її в точках швидкого харчування належить саме позивачу, яка стала ініціатором початку згаданого бізнесу та придбання спірних корпоративних прав, оскілки ОСОБА_3 проводила аналіз міжнародного ринку, встановлювала необхідні контакти, організовувала міжнародні поїздки, проводила переговори, складала міжнародні договори та документи, організовувала доставку обладнання із Італії, оформлювала митні документи тощо. Жодними пізнаннями із вищезазначеного ОСОБА_4 не володів за відсутністю досвіду роботи у вказаній сфері, незнання іноземних мов тощо. Назву товариству також вигадали разом. Оформлення корпоративних прав на ОСОБА_4 відбулося із ініціативи позивача, оскільки на той момент тяжко захворів батько, який лікувався у Німеччині, що вимагало особистої присутності позивача і унеможливлювало ефективну роботу товариства. Оформлення корпоративних прав на відповідача не суперечило інтересам ОСОБА_3 , т.я. придбання корпоративних прав відбулося в інтересах сім`ї, для покращення її матеріального становища. У травні 2012 позивач припинила з відповідачем сумісне проживання, але питання щодо поділу зазначеного майна залишилось неврегульованим. Вважає, що корпоративні права належать ним на праві спільної сумісної власності. Також позивач зазначає, що окрім корпоративних прав, поділу підлягають боргові зобов`язання за договором позики від 28.01.2012, що укладений між позивачем та ОСОБА_5 на суму 23000 доларів США у гривневому еквіваленті, які отримані позивачем для потреби сім`ї, а саме на оплату ПДВ та мита, яке підлягали оплаті ТОВ «КС ЄВРО ФУДЗ» при ввезенні в Україну італійського обладнання. Кошти не повернуто, тому ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та за остаточним рішенням суду усі зобов`язання покладені на позивача.

Відповідач надав суду письмові пояснення щодо доводів та вимог позову, із яких вбачається, що вимоги позову не визнає, обставини, викладені у позові є вигаданими та такими, що не відповідають дійсності.

Так, відповідач зазначає, що з 2002 ним здійснювалась підприємницька діяльність у сфері харчування. У 2007 до нього звернулася раніше не знайома ОСОБА_3 , яка просила допомогти в контролі роботи її найманих працівників. У ОСОБА_3 у Німеччині з 2009 проходив лікування її батько, тому вона мала необхідність часто перебувати за кордоном. В подальшому ОСОБА_3 запропонувала відповідачу поїхати разом з нею до Німеччині, на що ОСОБА_4 погодився. За кордоном ОСОБА_4 цікавили питання організації швидкого харчування та бізнесу. Перебуваючи за кордоном у відповідача виникла ідея виготовлення фаст-фуду. Після того, як стало відомо, що ОСОБА_3 володіє іноземними мовами, ОСОБА_4 звернувся до неї як до фахового перекладача з іноземних мов, що було йому необхідно при здійсненні підприємницької діяльності. Дійсно, між ними були короткочасні ділові стосунки, що випливали із надання один одному консультацій, інформаційних порад, обмінюванні досвідом, поїздками за кордон, відвідування виставок тощо, оскільки займались одним видом бізнесу. Проживання в одному готелі, пояснюється економією коштів, а придбання особисто авіаквитків ОСОБА_7 - особиста ініціатива останньої, т.я. очікувала ймовірні арешти особистих рахунків через борги перед контрагентами, відкритих судових справ та виконавчих проваджень. В м. Харкові ОСОБА_4 постійно мешкав за адресою своєї реєстрації. ОСОБА_3 під час перебування в Україні, мешкала у АДРЕСА_1 , яка використовувалась під офіс. Позивач протягом періоду, який зазначає як час сумісного проживання із відповідачем, взагалі мешкала за кордоном. Ніяких речей за свої особисті кошти або кошти позивача для сумісного користування не придбали, сумісного бюджету, сумісного користування речами не мало місця. Проти факту підтримання із ОСОБА_3 близьких стосунків, тимчасових поїздок за кордон та на відпочинок, відповідач не заперечує, однак про створення сім`ї з позивачем наміру не мав та це було неможливим через наявність на той час серйозних стосунків з іншою жінкою. Доводи позивача, що корпоративні права придбані нею особисто, не відповідають дійсності, оскільки відповідач від підприємницької діяльності мав власні кошти та високий дохід, а тому позичати коштів у ОСОБА_3 не мало потреби. Спір між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що виник за договором позики 28.01.2012, розглядався в судовому порядку та рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави до ОСОБА_4 відмовлено. Будь-яких доказів про те, що причиною укладання договору позики стали потреби оплати розвитку ТОВ «КС ЄВРО ФУДЗ» не існує та позивачем не надано.

Третя особа ОСОБА_5 надала письмові пояснення із яких вбачається, що 28.01.2012 між нею та ОСОБА_3 укладений договір позики на суму 183540грн., що еквівалентно 23000 доларів США зі строком повернення 30.04.2012. Даний договір забезпечено договором застави автомобілю «Honda Jazz». Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30.08.2013 стягнуто солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість в сумі 135660грн. 14.11.2013 рішенням апеляційного суду Харківської області рішення Московського районного суду м. Харкова змінено та відмовлено в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_4 ОСОБА_5 зазначає, що в перемовинах про надання коштів у борг з її боку приймав участь чоловік, а з іншого боку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснювали, що кошти необхідні для оплати мита за ввезення обладнання по виготовленню коно-піци в Україну. У підтвердження цільового призначення коштів надавали документи про попередню оплату мита, просили надати додатковий час для можливості запустити бізнес тощо. Чоловік ОСОБА_5 - ОСОБА_8 відвідував виробничі приміщення та ОСОБА_4 з ОСОБА_3 демонстрували обладнання.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтвердив доводи та обставини, викладені у позові, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні повністю заперечував щодо заявлених позовних вимог, підтримуючи доводи та обставини, викладені у поясненнях.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином сповіщена про день, час та місце проведення судового розгляду, у своїх поясненнях просила врахувати викладені обставини.

Суд, вивчивши доводи позивача та його представника, заперечення відповідача та його представника, позицію третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи та надані сторонами докази, пояснення свідків сторін, вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають, виходячи із такого.

Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, правовідносини сторін щодо встановлення факту проживання чоловіка та жінки, що не перебувають в шлюбі між собою врегульовано Сімейним Кодексом України.

Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, при застосуванні положень ст. 74 СК України слід виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Таким чином, з наведеного головною ознакою подружніх відносин є наявність факту спільного проживання та ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Позивач просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 17.01.2009 по 12.05.2012

Відповідно до правил п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, позивачем у підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 з 17.01.2009 по 12.05.2012 суду надано такі докази: копії виписки з ЄДРПОУ щодо ТОВ «КС ЄВРО ФУДЗ», протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Алмаз-ювелір-торг» від 21.10.2011, довідки банківського рахунку ОСОБА_3 №1172 від 12.05.2009, довідки на ім`я ОСОБА_4 про доступ до банківського рахунку ОСОБА_3 , авіаквитків на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , підтвердження бронювання авіаквитків, бронювання номерів у отте лях за кордоном, заяви до Посольства Німеччини в Україні від імені ОСОБА_4 , довідок про реєстрацію ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у Німеччині, фото сумісних світ, подорожей, рахунка-фактури на сплату проживання у номерах в готелях Парижу , виписки за особистими рахунками ОСОБА_3 за період 01.10.2010 по 31.10.2010, підтвердження бронювання авіаквитків та готелю в Італії, довіреності від 09.02.2010 від ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_4 щодо розпорядження рахунком у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», довідкою банківської установи, звіту про рух грошових коштів за період з 30.03.2010 по 19.05.2010 у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», відповідь з Посольства Німеччини від 15.06.2015, перекладів з офіційного сайту м. Мюльхайм ан дер Рур, розгорнутою довідкою про реєстрацію за місцем проживання від 11.06.2011, листа з адміністрації округу Дюссельдорф від 2016, принт-скрин листи щодо бронювання готелю та авіаквитків на травень 2009, принт-скрин сайту весільного фотографа у листі 24.02.2009, принт-скрин листи від ОСОБА_10 від 24.02.2009, отримане по електронної пошти з інформацією про острів Родос і реєстрацію шлюбу, листів з німецької клініки, пояснення ОСОБА_4 у матеріалах Київського РВ міліції, відповіді із РАГС про відсутність актової записи про укладання шлюбу, бланку замовлення шафи від 23.12.2008, підтвердження бронювання авіаквитків із Києва до Дюссельдорфа ч/з Франкфурт для ОСОБА_3 06.05.2012, фототаблиці зустрічей з друзями, відпочинку, святкування днів народження з 2009 по 2011, фототаблиці весілля ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у травні 2011, фототаблиці святкування Нового року з батьками ОСОБА_3 , родичами ОСОБА_13 , фотознимки відпочинків у Бельгії, Нідерландах у 2009, у м. Сочі, м. Париж, м. Венеція, м. Падуя та у м. Харкові у 2010 (т.1 а.с. 13-36, 77-130, 134-154, 158-174, 176-185, 197-214, т.2 а.с. 16-132).

Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справ суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Судом встановлено, а надані позивачам докази, такі що підтверджують у період з січня 2009 по травень 20212 факт періодичних поїздок за кордон, в тому числі через зайняття підприємницькою діяльністю, сумісний відпочинок, наявність близьких стосунків, що не спростовується й відповідачем, на думку суду, свідчать про ділові відносини між сторонами в сфері сумісної підприємницької діяльності, наявність близьких, довірливих стосунків, що супроводжувались спільним, сумісним часом проведення, відпочинком як на території міста, країни та і за її межами, при цьому, ніяким чином не підтверджує ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, тобто факту проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_4 однією сім`єю, що необхідно в розумінні положень ст. 3 СК України.

Надання позивачем на підтвердження факту ведення сумісного бюджету з відповідачем повноважень щодо належних довірителю автомобілів, згідно довіреності, наданої матір`ю ОСОБА_3 - ОСОБА_14 , від.28.12.2009 та надання права доступу відповідача до банківського рахунку ОСОБА_3 за довіреністю від 09.02.2010, не є доказами ведення спільного бюджету (т.1 а.с.71-76).

Далі, із витребуваних з Червонозаводського районного суду м. Харкова копії ухвали по справі № 646/7448/13-к від 09.08.2013 та із Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області копій заяви ОСОБА_4 від 29.03.2013 до Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області по кримінальному провадженні № 0001116 за ч. 1 ст. 356 КК України, Київського ВП ГУНП в Харківській області копій матеріалів справи ЖЄО за № 1859 від 05.02.2013 за заявою ОСОБА_4 , із яких вбачається, що останній зазначає у поясненнях та заявах ОСОБА_3 як свою співмешканку, не є доказом по даній справі.

Обставини, які містяться у вказаних матеріалах, не визнані відповідними рішеннями суду, а тому підлягають доведенню на загальних підставах.

Досліджуючи вказані обставини, суд виходить із того, що факт знаходження позивача та відповідача у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу має бути підтверджений належними і допустимими доказами, а саме наявністю між відповідними особами взаємних прав і обов`язків притаманних подружжю.

Судом допитані свідки позивача ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , із пояснень яких вбачається наявність між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у період з січня 2009 по травень 2012 ділових стосунків у сфері підприємницької діяльності та дружніх, близьких стосунків у сфері особистого життя, що не спростовують висновків суду.

Пояснення перелічених свідків про наміри ОСОБА_3 та ОСОБА_4 створити сім`ю, одружитися, підготовку до весілля, проживання у квартирі ОСОБА_3 на АДРЕСА_2 як подружжя тощо, є лише припущеннями свідків та іншими належними, переконливими доказами з боку позивача факт наявності усталених відносин, притаманних подружжю та спільного проживання позивача з ОСОБА_4 , не підтверджено.

При цьому, із пояснень в якості свідка відповідача ОСОБА_4 , вбачається, що останній підтверджує факт ділових та близьких стосунків з ОСОБА_3 у вищевказаний період, категорично заперечуючи сумісне проживання однією родиною, ведення спільного господарства та бюджету, наміру одружитися тощо. Заперечуючи факт постійного проживання за адресою АДРЕСА_2 , відповідач додав до матеріалів справи довідку з постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с.58-59).

Інших доказів, які б спростували вказані обставини суду не надано.

Пояснення свідка ОСОБА_20 з боку відповідача не спростовують висновків суду.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши вказані докази суд також враховує правову позицію Верховного Суду, а саме, що факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання коштів на рахунок позивача самі по собі без доведення факту введення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склалися та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені, стабільні відносини, які притаманні подружжю.

Такі висновки відображені у Постанові Верховного Суду від 25 січня 2018 року (справа № 337-5266/15-ц, провадження № 61-1678 св.17), Постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року (справа № 648/2868/15-ц (провадження № 61-1889 св 18), Постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св.18).

Також Верховний Суд у своїх рішеннях зазначає, що надання довіреностей позивачу на право представляти інтереси особи як фізичної особи-підприємця в тому числі з правом відкривати та закривати рахунки у всіх банківських установах, одержувати з рахунків грошові кошти в будь-якій сумі, поповнювати рахунки, сплачувати платежі, розписуватися за неї, спільні поїздки, не є підставами для визначення майна сумісним.

Отже, суд дійшов висновку, що проаналізовані та досліджені надані докази по справі не свідчать з вірогідністю про наявність факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 17.01.2009 по 12.05.2012, оскільки з боку позивача не надано достатніх та переконливих доказів, що підтверджують такий факт.

Повертаючись до приписів ст. 74 СК України, положення якої зазначають, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними, при відсутності доказів для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між сторонами, у суду відсутні підстави для вирішення питання про визнання спільним боргом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у зобов`язанні за договором позики від 22.01.2012, що укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та визнанням за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частку корпоративних прав у ТОВ «КС ЄВРО ФУДЗ» в порядку поділу майна подружжя.

Враховуючи та аналізуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги належним чином недоведеними, а тому в задоволені позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволені вимог позову ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 (ІПН: НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5 (ІПН: НОМЕР_2 ).

Третя особа: ОСОБА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_6 .

Суддя Сугачова О.О.