Справа №278/3226/21
УХВАЛА

12 жовтня 2021 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши матеріали позовної заяви адвоката Ляхова Олександра Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович та приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький Павло Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про її невідповідність вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України позивач до позовної заяви не додав документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з тим у заяві адвокат Ляхов О. В. зазначає, що ОСОБА_1 звільнений від цих витрат відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з посиланням на постанову Верховного Суду від 26.02.2020 року, справа № 643/2870/18.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом, при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання представника заявника на постанову Великої палати Верховного суду від 26.02.2020 року у справі № 643/2870/18 не можуть бути взяті до уваги, оскільки положення Закону України "Про захист прав споживачів" стосовно звільнення від сплати судового збору у цьому випадку не можуть бути застосовані, оскільки оспорюваний позивачем виконавчий напис вчинений на виконання ряду договорів відступлення права вимоги не є споживчими договорами в розумінні п. 7 ч. 1 Закону України "Про захист прав споживачів".

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач не може бути звільнений від сплати судового збору, оскільки предметом позову є визнання виконавчого напису про стягнення із заявника грошових коштів за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню. Тобто у зазначених правовідносинах ОСОБА_1 не є споживачем, а виступає, як боржник за виконавчим написом.

Таким чином, заявнику при зверненні до суду слід сплатити судовий збір за подання позовної заяви.

За змістом ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908,00 грн).

Отже, з урахуванням ціни позову, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 908,00 грн та надати до суду оригінал квитанції.

Частиною 1 ст. 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на наведене, суд вважає за потрібне залишити позовну заяву без руху, надавши позивачу час для усунення її недоліків, а саме для сплати судового збору в сумі 908,00 грн.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без руху позовну заяву, надавши позивачу строк для усунення її недоліків тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Дубовік