ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1250/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.,

за участю секретаря: Лаптєвої Ю.М.

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням,

встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_1 (далі по текту-позивач) звернулась до суду із позовом до ФОП ОСОБА_2 (далі по текту-відповідач) про усунення перешкод у користуванні ОСОБА_1 квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ФОП ОСОБА_2 усунути акустичний дискомфорт від діяльності «ІНФОРМАЦІЯ_1» та провести додаткові протишумові заходи (здійснення шумоізоляції) з інструментальним підтвердженням їх ефективності.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що позивач має у власності 4-х кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає вона та її чоловік.

Під квартирою позивача знаходиться спортзал « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яким володіє ФОП ОСОБА_2 . За весь час, що позивач проживає в квартирі з другої половини лютого 2020 року позивача та її чоловіка супроводжує шум, який не позивачу комфортно жити в її квартирі. Це все починається з 7 години, кожний день, інколи з 6 години 40 хвилин. Даний ІНФОРМАЦІЯ_1» не має шумоізоляції, в зв`язку з чим, в квартирі склалися умови несумісні з проживанням та відпочинком сім`ї позивача. Постійний шум від діяльності «ІНФОРМАЦІЯ_1» викликають у позивача та її сім`ї головні болі, підвищену дратівливість, неспокій, порушення сну. Шум від діяльності «ІНФОРМАЦІЯ_1» постійно відволікає увагу від будь-яких звичайних занять, не дає змоги відпочити, негативно впливає на психічне і соматичне здоров`я, трудову діяльність і продуктивність праці сім`ї позивача. Позивач зверталась з даного приводу до голови Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, до начальника Дарницького УП ГУНП у місті Києві, до дільничного, до самого ФОП ОСОБА_2 , також з колективним листом до голови Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від жителів будинку, які також страждають від шуму від діяльності «ІНФОРМАЦІЯ_1». У листах містилася вимога - усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням (усунення акустичного дискомфорту шляхом проведення шумоізоляції приміщення).

Позивачем була написана заява до районної СЕС про проведення експертизи на рівень шуму в її квартирі.

Згідно протоколу № 3 с/р від 18.06.2020 було встановлено, що: при фоні обладнання не працює - 30,0 дБА, еквівалентні рівні непостійного широкосмугового звуку, в житловій кімнаті (спальня) квартири № 2/3-й поверх власник - гр. ОСОБА_1 встановили: 42- 43- 44- дБА, що перевищує на 2- 3- 4- дБА ГДР (40 дБА для денного періоду доби), згідно вимог Державних санітарних норм допустимих рівнів шуму у приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови № 463 від 22.06.2019, затвердженого наказом МОЗ України, та потребує: усунення акустичного дискомфорту від діяльності «ІНФОРМАЦІЯ_1»; проведення додаткових протишумових заходів з інструментальним підтвердженням їх ефективності.

Письмове звернення позивача до відповідача про усунення перешкод було проігнороване.

Дані умови негативно впливають на здоров`я та самопочуття сім`ї позивача, враховуючи ще й той факт, що позивач вагітна, повинна скоро народжувати та їй потрібен постійний спокій, якого позивач не має, а також дана ситуація зачіпає сусідів позивача.

Таким чином, за викладених обставин позивач була вимушена звернутися до суду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.09.2020 у вказаній цивільній справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 24.02.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, причини неявки до суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило.

Представник відповідача у судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав викладених у відзиві на позов.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на доводи які викладені у відзиві та просила у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Суд вислухавши пояснення представника позивача дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вислухавши заперечення всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 разом з сім`єю проживає у квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно вимог ст. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємств, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов`язані:

- здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами;

- забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструменті у приміщеннях і на відкритих площадках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами;

- вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об`єкти): жилих будинків і прибудинкових територіях; лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури; готелів і гуртожитків; розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу; інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди; парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків.

Шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

У нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених об`єктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів.

Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, встановлених законом, забезпечують контроль за додержанням керівниками та посадовими особами підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також громадянами санітарного та екологічного законодавства, правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, інших нормативно-правових актів у сфері захисту населення від шкідливого впливу шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів.

Так, позивач звертаючись до суду в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що під квартирою АДРЕСА_1 знаходиться спортзал «ІНФОРМАЦІЯ_1», яким володіє ФОП ОСОБА_2 . Постійний шум від діяльності « ІНФОРМАЦІЯ_1 » викликає у позивача головні болі, неспокій, підвищену дратівливість, порушення сну, що спричинено відсутністю шумоізоляції у «Спортзал «ІНФОРМАЦІЯ_1», в зв`язку з чим, в квартирі склались умови несумісні з проживанням».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст.ст. 10-13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Проте, суд не може погодитися з доводами позивача з огляду на наступне.

Так, відповідач ФОП ОСОБА_2 здійснює господарську діяльність, як фізична особа-підприємець, що підтверджується інформацією із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Студія персональних тренувань у вказаному приміщенні діє, починаючи із жовтня 2015 року.

01.10.2018 згідно Договору оренди нежитлового приміщення, відповідач орендує нежитлове приміщення, розміщене на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 для розміщення студії індивідуальних тренувань. Послуги, які надає відповідач третім особам - послуги із фізичного оздоровлення та спортивної реабілітації, а також освітні послуги у сфері спорту та відпочинку.

Послуги, які надає відповідач третім особам - послуги із фізичного оздоровлення та спортивної реабілітації, а також освітні послуги у сфері спорту та відпочинку.

Як встановлено судом у ході розгляду справи з пояснень представника відповідача, «Спортзал «ІНФОРМАЦІЯ_1» не є спортивним залом масового відвідування, тобто клієнти студії тренуються індивідуально з тренером та одночасне число клієнтів із одним тренером не може бути більше двох осіб, що виключає створення значного шуму. Використання музичного супроводу в студії до 08 години та після 22 години не здійснюється.

З копій фото частини будинку, в якому розміщене орендоване відповідачем нежитлове приміщення), вбачається, що вказане приміщення є одним із багатьох, розміщених на першому та другому цокольних поверхах будинку АДРЕСА_1 .

Під орендованим відповідачем приміщенням знаходиться «Кафе «Какао-Блюз», діяльність якого здійснюється ТОВ «Какао плюс», а також магазин харчових продуктів «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Також, фасадна частина будинку, в тому числі і частина квартир та інших приміщень, що знаходяться безпосередньо над орендованим відповідачем приміщенням - виходять на вулицю районного значення, та щільної житлової забудови, по якій відбувається круглодобовий рух транспорту, в тому числі і вантажного та спеціального транспорту.

Як вбачається із фото внутрішнього опорядження студії персональних тренувань ІНФОРМАЦІЯ_1, із якого видно, що та частина студії, де безпосередньо відбуваються тренування обладнана спеціальним гумовим покриттям підлоги, що знаходиться поверхом нижче. Також, частина студії має м`яке покриття «штучна трава».

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач дійшла висновку про те, що будь-які шумові подразнення мають своїм джерелом походження виключно господарську діяльність відповідача, що не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Також, із наданих до позову копій документів неможливо встановити, чи знаходиться квартира належна позивачу над приміщенням, орендованим відповідачем, та яким чином площа орендованого приміщення повністю співпадає за конфігурацією та площею із належною їй квартирою.

Позивач також, у позовній заяві вказувала на те, що її самопочуття, психічний стан і соматичне здоров`я почали погіршуватись із другої половини лютого 2020 року, оскільки до того часу вона проживала в іншому місці.

Проте, суд оцінює дані твердження позивача критично з огляду на те, що із долученого до позовної заяви витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №49329446 вбачається, що власником вказаної квартири позивач є з 08.12.2015.

Як вбачається із копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за вказаною адресою з 21.09.2016.

Таким чином, вказані доводи достовірність яких позивач не ставить під сумнів, в сукупності із фактичними даними, зазначеними у довідці «Огляд гінеколога» від 24.06.2020, вказують, що суб`єктивне погіршення фізичного і психологічного стану позивача має безпосереднє співпадіння в часі з її вагітністю, оскільки і діяльність відповідача і проживання позивача за вказаною адресою були незмінними обставинами, впродовж кількох років, що передували вагітності позивача.

Також, жодний, із долучених позивачем документів не містить відомостей, які б підтвердили посилання позивача на погіршення її стану здоров`я, в тому числі і довідка «Огляд Гінеколога», зміст якої підтверджує відсутність будь-яких підстав направлення позивача впродовж лютого-липня 2020 року аж до моменту звернення із позовом на лікування, відсутні будь-які медичні висновки, довідки, документально-підтвердженні витрати на лікування та/або обстеження.

Позивач у позовній заяві наводить в якості доказу протиправної діяльності відповідача протокол № 3 с/р від 18.06.2020, яким, на її думку, зафіксовано перевищення норм допустимих рівнів шуму.

Разом із тим, із долученого до позовної заяви копій протоколу № 3 с/р проведення досліджень шумового навантаження та інфозвуку (далі протокол №3), оцінюється судом критично та не може бути покладений в основу рішення, оскільки зазначений протокол складений із порушеннями вимог чинного законодавства, та його зміст не відповідає фактичним даним, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту протоколу, а також, долученого до матеріалів справи листа від 18.06.2020 №536, вказане дослідження проводилось представником ДЕРЖАВНА УСТАНОВА "КИЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ ЛАБОРАТОРНИЙ ЦЕНТР МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я УКРАЇНИ", Ідентифікаційний код - 38518296.

Із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що зазначена державна установа здійснює діяльність, відповідно до Класифікатора видів економічної діяльності: 1. 86.90 Інша діяльність у сфері охорони здоров`я, яка включає діяльність з охорони здоров`я людини, яка здійснюється не в лікарнях і не лікарями або стоматологами: діяльність медсестер, акушерів, фізіотерапевтів або іншого парамедичного персоналу у сфері оптиметрії, гідротерапії, лікувального масажу, трудотерапії, логопедії, хіроподії, гомеопатії, мануальної терапії, голковколювання тощо.

Ці види діяльності можуть здійснюватися в клініках, які діють при фірмах, школах, будинках для осіб похилого віку та інших організаціях, що не є лікарнями, але мають власні консультаційні центри з місцями прийому пацієнтів.

Вказаний клас також включає: діяльність психоаналітиків, психологів і психотерапевтів; діяльність допоміжного стоматологічного персоналу, такого як терапевти, сестри зі стоматологічної практики та стоматологи-гігієністи, що можуть працювати самостійно, але під регулярним наглядом стоматолога; діяльність медичних лабораторій, таких як: рентгенівські лабораторії та інші діагностичні центри, які використовують подібну апаратуру; лабораторії аналізу крові; діяльність банків крові, сперми, органів для трансплантації тощо; послуги транспорту швидкої медичної допомоги, у т.ч. літаків, що їх надають під час критичних ситуацій; діяльність у сфері охорони здоров&apos;я населення, яка здійснюється санітарно-профілактичними закладами (санітарно-епідеміологічними станціями, дезінфекційними станціями, підприємствами профілактичної дезінфекції тощо).

Цей клас не включає: виготовлення штучних зубів і зубних протезів зуболікарськими лабораторіями без їх установлення, див. 32.50; перевезення хворих без устатковання для підтримки життя та медичного персоналу, див. розділи 49, 50, 51; немедичні лабораторні аналізи, див. 71.20; діяльність із проведення перевірок гігієни харчування, див. 71.20; діяльність лікарень, див. 86.10; медична та стоматологічна практика, див. 86.2; діяльність медсестер із догляду за хворими із забезпеченням проживання, див. 87.10.

З класу видів економічної діяльності 71.20, то вбачається, що технічні випробування та дослідження. Цей клас включає проведення фізичних, хімічних, інших випробувань щодо всіх видів матеріалів, які підлягають аналізу, та продуктів, у тому числі: акустичні та вібраційні випробування; дослідження складу мінералів та вмісту в них домішок тощо; дослідження у сфері гігієни харчування, у тому числі ветеринарний контроль і контроль за виробництвом харчових продуктів;; дослідження фізичних та експлуатаційних характеристик матеріалів, таких як сила, товщина, зносостійкість, радіоактивність тощо; випробування властивостей і надійності матеріалів; випробування експлуатаційних характеристик механізмів: двигунів, автомобілів, електронного устатковання тощо; радіографічне тестування зварених швів і стиків; аналіз руйнувань; дослідження та виміри параметрів навколишнього середовища: забруднення повітря та водних ресурсів тощо; сертифікацію продуктів, у т.ч. товарів народного споживання, двигунів, повітряних транспортних засобів, контейнерів під тиском, атомних електростанцій тощо; періодичні випробування автотранспортних засобів на предмет дорожньої безпеки; випробування із застосуванням моделей і макетів (наприклад, повітряних транспортних засобів, водної техніки, гребель тощо); діяльність міліцейських лабораторій.

Тобто, проведення досліджень шумозвукового навантаження та інфразвуку не відноситься до видів діяльності, які можуть здійснюватись ДУ "КИЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ ЛАБОРАТОРНИЙ ЦЕНТР МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я УКРАЇНИ".

Положенням про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 667, в редакції, від 30.03.2020 (яка діяла на момент складення Протоколу №3, здійснення відповідно до закону державного ветеринарно-санітарного контролю, державного нагляду (контролю) за дотриманням санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) покладено на Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, та її структурні підрозділи.

Зі змісту Протоколу №3 вбачається, що в п. 7, що нормативною документацією, відповідно до якої проводиться дослідження є Державні санітарні норми допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови, затверджені Наказом Міністерства охорони здоров`я України 22 лютого 2019 року № 463 (далі - ДСН).

Разом з тим, вказаний нормативний документ не містить методики проведення дослідження, порядку, умов, а також у ньому відсутні будь-які посилання на форму протоколу та вимоги до його оформлення, переліку відомостей, які до нього вносяться.

У п. 8 протоколу №3, зазначено, що джерелом шуму є «обладнання фітнес цеху», проте як встановлено у ході судового розгляду відповідач здійснює свою господарську діяльність не на постійній основі, а також, специфіка діяльності відповідача взагалі не передбачає використання шумостворюючого обладнання.

Однак, у протоколі не вказано, яким чином було встановлено джерело шуму, де саме знаходиться приміщення, у якому проводилось дослідження.

Із доданих до матеріалів справи документів суд позбавлений можливості встановити, розміщення вказаного приміщення відносно приміщення, орендованого відповідачем.

Із п. 9 протоколу №3, а також із інших долучених документів підтверджується та обставини, що відповідача не було запрошено для участі у проведенні дослідження та він був позбавлений можливості підтвердити чи спростувати відомості щодо джерела шуму.

У п. 11 Протоколу № 3 зазначено, «результати досліджень»: Фон (обладнання не працює) - 30дБА.

При цьому неможливо встановити, яким чином було визначено, і яке саме обладнання не працює, оскільки діяльність відповідача не включає в себе використання будь-якого шумостворюючого обладнання. Також не можливо встановити методику цього дослідження та порядок здійснення фіксації «працює/не працює».

Також, в п. 11 Протоколу зафіксовано показники вимірювання «біля вікна» - непостійний широкосмуговий - 42; по центру кімнати - непостійний широкосмуговий - 43; біля стіни - непостійний широкосмуговий - 44 дБА.

Варто зазначити, що із вказаного протоколу № 3 та доданих до матеріалів позовної заяви неможливо встановити, ані біля якого вікна відбувались заміри, ані, біля якої саме стіни, а також - чи взагалі перебувають вказані об`єкти в безпосередній близькості від приміщення, орендованого відповідачем.

Також, фотозображеннями фасаду будинку АДРЕСА_1 , підтверджується розміщення щонайменше, чотирьох кондиціонерів повітря, розміщених безпосередньо над приміщенням, яке орендує відповідач. Однак, незважаючи на те, що дослідження, зафіксовані в протоколі № 3 проводились в літній період, особою, якою проводилось дослідження - не зазначено, чи на час проведення дослідження усі або декілька з них працювали чи ні.

У зазначених висновках протоколу № 3, особа, яка його склала, та не була присутня при проведенні дослідження, зазначає відомості, що суперечать відомостям, зазначеним в п. 8 протоколу, а саме, вказує на наявність дослідження шумового навантаження від «технологічного обладнання».

Державні санітарні норми допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови визначення такого поняття, як технологічне обладнання не містять, однак із спеціалізованої літератури вбачається, що до такого обладнання можуть бути віднесенні пристрої механічного впливу на об`єкти при їх зміні та переробці, та які використовуються на виробництві, та ніколи не використовувались Відповідачем, з огляду на предмет його діяльності.

Особа, яка надає висновки, зазначає, що зафіксовані рівні шумового навантаження (42-43-44 дБА) перевищують ГДР (40 дБА).

Оскільки Державні санітарні норми допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови не містять такого поняття, як ГДР, тобто вказане дає підстави суду припустити, що вказана особа використовувала термінологію аналогічних санітарних правил, що діяли до 2019 року.

Натомість державні санітарні норми, затверджені Наказом №463 від 22.02.2019 містять інший підхід до встановлення допустимих рівнів звуку.

Додаток 1 до зазначених Державних санітарних правил, визначає 40 дБА для спальних кімнат житла ІІ категорії впродовж дня, не як максимально допустиме значення, а як допустимий рівень шуму.

Разом з тим, Додаток 1 до цих державних санітарних норм містить додаткові вказівки, а саме: Допустимі максимальні рівні звуку більші за зазначені у таблиці допустимі рівні звуку або еквівалентні рівні звуку на 15 дБА.; Допустимі рівні шуму від зовнішніх джерел у приміщеннях встановлено за умови забезпечення в них необхідного для певного приміщення повітрообміну; Допустимі еквівалентні та максимальні рівні звуку та звукових тисків від транспортних потоків на прилеглих до житлових і громадських будинків територіях (на фасадах першої лінії забудови, які обернені у бік магістральних вулиць загальноміського і районного значення, залізниць, джерел авіаційного шуму) допускається приймати на 10 дБ (А) більшими від наведених у таблиці за умови застосування вікон у таких будинках з відповідною до ситуації звукоізоляційною спроможністю та забезпечення в приміщеннях, які захищаються від шуму, допустимих рівнів.

Таким чином, максимальним допустимим значенням для спальних кімнат житла ІІ категорії впродовж дня є рівень шумового навантаження, еквівалентний 55 дБА.

Відтак, висновок, відображений у протоколі № 3 не відповідає та не ґрунтується на Державних санітарних нормах допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови, що затверджені Наказом №463 від 22.02.2019 та містить відомості, які суперечать таким правилам, оскільки, навіть, якщо припустити належність процедури вимірювання - отриманні показники не можуть за жодних обставин трактуватись як перевищення «гранично допустимих рівнів», як зазначено в протоколі №3.

Крім того, особа, яка підписала вказаний висновок не є санітарним лікарем, як того вимагає форма протоколу №3, а л ікарем з КГ/ЗГ від ОСГД, а також відсутній відтиск печатки Установи, а у штампі, який проставлений поряд із підписом вказаної особи - відсутні заповнені обов`язкові реквізити.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що протокол № 3, на який посилається позивач, як на доказ вчинення відповідачем діяльності, що створює надлишкове шумове навантаження, складений неналежною особою, не відповідає встановленій типовій формі, а також, містить неправдиві відомості щодо джерела походження шуму.

У свою чергу, під час розгляду справи стороною відповідача до матеріалів справи долучено Акт перевірки дотримання санітарного законодавства №5983-11 від 18.11.2020 складений спеціастами Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві.

Предметом здійснення перевірки було дотримання санітарного законодавства, з проведенням лабораторних досліджень щодо погіршення умов проживання в квартирі АДРЕСА_1 , через шум, пов`язаний з діяльністю фітнес-клубу «ІНФОРМАЦІЯ_1» ФОП ОСОБА_2 . Перевірка проводилась в умовах роботи залу під час проведення тренувань відвідувачів та роботи звуковідтворювальної техніки.

За результатами проведеного дослідження шумового навантаження було зафіксовано, що еквівалентні рівні звуку під час роботи клубу «ІНФОРМАЦІЯ_1» становили від 31 до 37 дБА, тоді як максимальні від 34 до 40 дБА, що не перевищує допустимі значення згідно Державних санітарних норм допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території громадської забудови.

Згідно протоколу проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку №359 від 17.11.2020) встановлено: в квартирі АДРЕСА_1 , під час роботи фітнес - клубу «ІНФОРМАЦІЯ_1» еквівалентні рівні звукі становлять від 31 до 37 дБА. максимальні рівні звуку становлять від 34 до 40 дБА, що не перевищує допустимі значення згідно Державних санітарних норм допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і території житлової забудови, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22 лютого 2019 року №463 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.03. 2019 за № 281/33252) для денного часу.

Будь-яких зауважень з приводу вказаного Акту перевірки дотримання санітарного законодавства №5983-11 від 18.11.2020 позивачему ході розгляду справи до суду не надходило.

Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, разом з тим, позивач не повідомив суд про підстави звільнення від доказування.

Так у ході судового розгляду справи стороною позивача жодним чином не доведено, та позовної заяви не долучено жодних доказів того, що джерелом шуму та сторонніх звуків, які її турбують позивача є діяльність саме відповідача.

Не долучено позивачем доказів того, що квартира АДРЕСА_1 знаходиться безпосередньо над орендованим відповідачем нежитловим приміщенням, та співпадає із ним за площею та конфігурацією.

Разом з тим, до позовної заяви не долучено документів, якими б підтверджувався вплив будь-яких факторів, безпосередньо пов`язаних із господарською діяльністю відповідача на самопочуття позивача, стан здоров`я, а також не надано доказів існування причинно-наслідкового зв`язку між суб`єктивним негативним самопочуттям та господарською діяльністю відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходь до висновку про недоведеність позиції сторони позивача належними та допустимими доказами, та відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12-13, 76-80, 81, 133, 141, 200, 206, 263-265, 268, 280, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: