Справа № 274/3163/17
Провадження № 2/0274/243/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"29" вересня 2021 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря Поступайло Х.О.,

учасники справи присутні в засіданні:

позивачка ОСОБА_1 , її представник - адвокат Скаблюк Л.М.,

відповідачка ОСОБА_2 , її представник - адвокат Зайцева М.О.,

представник Бердичівської міської ради Окунь О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Бердичівської міської ради Житомирської області, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_4 про скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності, усунення перешкод в користуванні майном, -

в с т а н о в и в :

1. Описова частина

17.08.2017 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила:

- скасувати рішення Бердичівської міської ради про передачу у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності серії НОМЕР_4 НОМЕР_5 , видане ОСОБА_2 та ОСОБА_3 26.01.2015 державним реєстратором РС Бердичівського МРУЮ Житомирської області;

- усунути перешкоди в користуванні її земельною ділянкою з боку відповідачів, шляхом зобов`язання їх зрізати горіх біля її гаража, прибрати сміття від її гаража та не перешкоджати їй в облаштуванні профільного паркану на межі між суміжними земельними ділянками навколо гаража.

Стислий виклад позицій сторін

На обґрунтовування позовних вимог позивачка зазначила, що вона та її родичка ОСОБА_4 є співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Земельна ділянка під будинком не приватизована та перебуває у спільному користуванні.

Їх земельна ділянка межує із суміжним домоволодінням АДРЕСА_1 , що належить відповідачам. Земельна ділянка за даною адресою є приватною власністю відповідачів та перебуває у спільній сумісній власності.

На межі між їхнім домоволодінням та домоволодінням відповідачів ще у 80-х роках був встановлений парках із сітки.

На даний час вона зняла сітку зі сторони свого гаража, з метою встановлення профільного металевого паркану між суміжними земельними ділянками, однак паркан встановила частково, оскільки навколо гаража відповідачка ОСОБА_2 не дозволяє його встановлювати, мотивуючи тим, що її земельна ділянка приватизована впритул до її гаража.

Таким чином, позивачка позбавлена доступу до свого гаража зі сторони домоволодіння відповідачки та не може його обслуговувати.

З даного приводу між ними склались неприязні відносини та вона зверталась до поліції та міської ради.

Комісією з розгляду земельних відносин та спорів їй рекомендовано забезпечити відведення дощових воді з гаража на свою присадибну ділянку, а відповідачам провести коронування дерев, дотримуватись правил добросусідства.

Гараж збудований у 1990 році не є самовільним будівництвом, належить їй на праві власності, знаходиться на земельній ділянці, яка надана їй в користування, у тому числі частина земельної ділянки навколо гаража для його обслуговування, яку приватизували відповідачі.

Дерево горіх, посаджене відповідачкою на своїй ділянці, досягло значних розмірі та руйнує фундамент належного їй гаража. Відповідача під її гараж скидає сміття та будівельні відходи, встановлення межі по стіні гаража є порушенням існуючих будівельних норм ДБН-360-92.Розташування її гаража будівельних норм не порушує.

Технічна документація на земельну ділянку відповідачів розроблена з помилками, які привели до накладення координат на суміжну земельну ділянку та незаконну передачу у власність відповідачів частини земельної ділянки, яка перебуває у її з дочкою користуванні.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 02.10.2017 відкрито провадження у справі (а.с.36, том 1).

Ухвалою суду від 08.05.2018 задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів (а.с.73, 74, том 1).

Ухвалою суду від 27.09.2018 закрито підготовче провадження ( а.с. 141, том 1)

Ухвалою від 18.03.2020 суддею Хуторною І.Ю. прийнято до свого провадження у зв`язку із виходом у відставку судді ОСОБА_6 (а.с.210, том 1).

Ухвалою суду від 03.08.2020 відмовлено у допуску до участі в справі представника позивачки - адвоката Архіпова А.А. (а.с.227, том 1).

У судовому засіданні позивачка підтримала позов та пояснила, що на даний час горіх позивачкою уже зрізано та сміття від гаража прибрали. Вона не може приватизувати свою ділянку через те, що невірно зроблено приватизацію земельної ділянки відповідачці. Технік не може вибити межі земельної ділянки.

Представник позивачки - адвокат Скалюлюк Л.М. підтримала позов.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала. Вказала, що гараж є самочинним будівництвом, що вбачається із технічного паспорта та гараж неправомірно вказаний у договорі дарування. Її земельна ділянка приватизована відповідно до існуючих меж, вказаних ще на старому плані та при приватизації межі ділянки було погоджено чоловіком позивачки, на той час власником частки будинку та землекористувачем. Крім того, зазначає, що позивачці не передавалася земельна ділянка у АДРЕСА_1 , тому та не наділена правом звернення із цим позовом до суду. Горіх вона зрізала.

Представник відповідачки адвокат Зайцева М.О. проти задоволення позову заперечила. Доповнила, що дозволу на спорудження гаража позивачка та попередній власник будинковолодінння не мали. Гараж є самочинним будівництвом та він протиправно був вказаний у договорі дарування позивачці частки будинковолодіння від 2017 року. Гараж фактично з`явився у документах у 2017 році, тоді як приватизацію своєї земельної ділянки відповідачами проведено у 2014 році.

Представник відповідача - Бердичівської міської ради Окунь О.М. заперечила проти задоволення позову в частині визнання недійсним оспорюваних позивачкою рішення Бердичівської міської ради від 18.12.2014 № 965 про передачу у власність земельних ділянок та свідоцтва про право власності на земельну ділянку. Вказала, що рішення прийняте у спосіб визначений законом, прийняттю рішення перебувало виготовлення технічної документації, яка виготовлялася землевпорядною організацією.

Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, до суду спрямувала заяву про підтримання нею позову.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, до суду спрямувала заяву, відповідно до якої проти задоволення позову заперечив.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини встановлені судом

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 923542822 земельна ділянка загальною площею 0,0692 га, кадастровий номер :01:011:0170 та житловий будинок загальною площею 199,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 належать на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.8-10, том 1).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 відповідачка ОСОБА_3 змінила прізвище на " ОСОБА_3 " (а.с.61, том 1).

Згідно договору від 28.11.1985 ОСОБА_9 було надано Бердичівською міською радою в безстрокове користування для будівництва житлового будинку земельну ділянку загальною площею 600 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії архівного витягу з рішення виконкому Бердичівської міської ради від 11.06.1981 № 383 вбачається, що ОСОБА_10 виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 600 кв.м. (за рахунок землі домоволодіння по АДРЕСА_2 - 300 кв.м. та АДРЕСА_1 - 300 кв.м.). Збудувати будинок по проекту ЖИ-3-І (а.с.79).

Згідно договору від 10.10.1982 ОСОБА_10 було надано Бердичівською міською радою в безстрокове користування для будівництва житлового будинку земельну ділянку загальною площею 600 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . За договором на цій ділянці забудовник зобов`язався збудувати одноповерховий житловий будинок, сарай 3*5 м, уборну 1*1 (а.с.80-81, том 1).

Відповідно до договору дарування від 08 жовтня 2003 року ОСОБА_10 подарував ОСОБА_4 53/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_3 (приміщення 1-7, 1-8, 1-9, VI, VII, V, 1 ), що знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває у державній власності (а.с. 91, том 1, )

Відповідно до договору дарування від 08 жовтня 2003 року ОСОБА_10 передав у дар ОСОБА_11 47/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_3 (приміщення 1-1, 1-4, 1-6, 1-6а. ІІ ганок), що знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває у державній власності (а.с. 90, том 1).

Відповідно до договору дарування від 11 травня 2017 року ОСОБА_12 передав у дар ОСОБА_1 47/100 ідеальних часток житлового будинку, які становлять приміщення: 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, І, ІІ, ІІІ, загальною площею 116,6 кв.м., гараж-сарай Б-1, що знаходяться по АДРЕСА_3 (а.с.15, 16, том 1).

Земельна ділянка під будинковолодінням по АДРЕСА_3 не приватизована (а.с.95, том 1).

З повідомлення начальника відділу у Бердичівському району ГУ Держгеокадастру у Житомирській області від 19.04.2017 вбачається, що згідно Книги записів реєстрації Державних актів на землю та на право постійного користування землею, станом на 31.12.2012 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_3 не обліковується, Державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку на ім`я ОСОБА_11 не видавався (а.с.116, том 1).

Із плану земельної ділянки у АДРЕСА_3 вбачається, що будівля гаража-сараю (Б-1), збудованого впритул до межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Сарай-гараж збудований самовільно (а.с.11, 253 том 1).

За матеріалами інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 вбачається, що вперше гараж-сарай (Б-1) проінвентеризовано у вересні 2004 року. На плані земельної ділянки наявна відмітка техніка від 20 вересня 2004 року про те, що сарай-гараж є самовільним будівництвом. Згідно оцінювального акта станом на 13 квітня 2017 року сарай-гараж має площу 48.2 кв. м ( а.с. 3,с 58 матеріалів інвентаризаційної справи, а.с. 253 том 1).

Згідно довідки Бердичівського МБТІ № 123 від 24.04.2017, підписаної замовниками ОСОБА_11 та ОСОБА_4 - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрований за ОСОБА_11 на підставі договору дарування від 08.10.2003 (47/100 ід. частин будинку) та за ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 08.10.2003 (53/100 ід. частин будинку). У вказаному будинку обома власниками було внесено зміни, облаштовано санвузли, приміщення кухонь та котелень. З метою упорядкування було змінено нумерацію приміщень. За ОСОБА_11 рахуються приміщення: 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, І ІІ, ІІІ ( а.с. 23, том 1).

Згідно довідки Бердичівського МБТІ № 123 від 24.04.2017, яка була надана нотаріусу для оформлення договору дарування частки будинку, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрований за ОСОБА_11 на підставі договору дарування від 08.10.2003 (47/100 ід. частин будинку) та за ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 08.10.2003 (53/100 ід. частин будинку). У вказаному будинку обома власниками було внесено зміни, з метою упорядкування приміщень було змінено нумерацію. За ОСОБА_11 рахуються: приміщення1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, І ІІ, ІІІ сарай-гараж літера "Б-1", який раніше не інвентаризувався (а.с. 115, том 1).

З витягу оспорюваного рішення виконкому Бердичівської міської ради від 18.12.2014 № 965 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0692 га за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:011:0170 (а.с.129, том 1 ).

Реєстраційною службою Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області 26.01.2015 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 видано свідоцтва про право спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0692 га за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:011:0170 ( а.с. 58 том 2).

Згідно витягів з акта комісії з розгляду земельних відносин та спорів, створеної рішенням Бердичівської міської ради від 25.04.2016 № 97, запропоновано: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 забезпечити відведення дощових воді з гаража на свою присадибну ділянку; ОСОБА_2 та ОСОБА_3 провести коронування дерев, з метою запобігання проникнення гілок на суміжну земельну ділянку; заявникам досягнути згоди щодо забезпечення можливості обслуговування гаража, шляхом встановлення земельног о сервітуту чи інший спосіб, визначений чинним законодавством; власникам будинків дотримуватись правил добросусідства (а.с.17, том 1).

Відповідно до повідомлення виконкому Бердичівської міської ради від 31.08.2018 № С-2228, копії дозволу на виконання будівельних робіт на будівництво гаражу - сараю Б-1 по АДРЕСА_3 та копії документів, що посвідчують право власності на дану будівлю у відділі ДАБК та у відділі містобудування та архітектури відсутні (а.с.134, том 1).

Згідно повідомлення Бердичівського МБТІ від 26.07.2017 питання щодо правомірності побудови гаража ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_4 на межі чи на земельній ділянці ОСОБА_2 не входить до компетенції БТІ. В інвентаризаційній справі акта приймання в експлуатацію гаража (сараю) немає. В правовстановлюючих документах станом на 31.12.2013 відсутні дані про належність гаража (а.с.48, том 1).

Із матеріалів технічної документації на приватизацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що межі земельної ділянки були погоджені суміжниками, 28 березня 2014 року, в тому числі ОСОБА_11 ( а.с. 124. Том 1).

Кадастровий план вказаної земельної ділянки погоджений Начальником управління Держземагенства у Бердичівському районі, Головним архітектором міста, Начальником відділу комунальної власності та земельних відносин, та цей план узгоджується із планом земельної ділянки 1987 року, в частині межі із земельною ділянкою, що перебуває у фактичному користуванні позивачки та третьої особи (а.с. 122, 125, том 1).

Свідок ОСОБА_11 , чоловік позивачки, колишній власник частки будинковолодіння по АДРЕСА_3 пояснив, що він у 2014 році погодив межі земельної ділянки із відповідачками, проте не бачив де ті межі проходили та не було самої комісії, яка проводила обміри. Була лише ОСОБА_2 та він не знав, що підписував. Відстань між сіткою та стіною гаража складала близько 20-30 см. Паркан із сітки стояв із 1986 року. Коли будував гараж сітки уже не було, а було два зрізаних стовпці. Тепер, за документами виходить, що паркан стоїть на земельні ділянці відповідачки. Гараж він будував на місці старого сараю, який розвалив, після отримання від батька в дар будинку та площа гаража дещо збільшилася.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що він працював начальником КП «Бердичівське МБТІ» та підписував довідку 124 від 24.04.2017. У цій довідці не вказано, що гараж не є самовільним будівництвом, а оскілки документів на введення в експлуатацію гаража у матеріалах інвентаризаційної справи немає, вказано, що гараж раніше не інвентаризувався. Чому наявні дві довідки під одним номером не може пояснити. У одній довідок співвласники ОСОБА_11 та ОСОБА_4 погоджувати наявні зміни у будинковолодінні. Рік побудови сараю-гаража вказано 1990 рік виключно зі слів замовника, оскільки дозвільні документи на гараж буди відсутні. Гараж є самовільним будівництвом.

Норми права застосовані судом

У частині перші статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном

Підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності визначені статтями 116, 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 118 ЗК України (тут і надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статті 122 цього кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до ст. 122 ЗК міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до частини третьої статті 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

За змістом статті 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці, яка є комплексом робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист земельних прав - це передбачені законом способи охорони цих прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Аналіз доводів сторін, висновки суду

Судом встановлено, що позивачка та ОСОБА_4 є землекористувачами земельної ділянки у АДРЕСА_3 .

Позивачка, оспорюючи рішення Бердичівської міської 18.12.2014 № 965, в частині передачі у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:011:0170 та свідоцтва про право спільної сумісної власності на цю земельну ділянку від 26.01.2015 серії НОМЕР_4, вказала у позові на помилки у приватизації земельної ділянки відповідачами, що призвело до незаконної передачі відповідачам у власність земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивачки та третьої особи, що позбавляє позивачку можливості обслуговувати гараж.

Проте жодного доказу, який би доводив той факт, що у власність відповідачів передано земельну ділянку, що правомірно перебувала у користування позивачки та третьої особи до позову не долучено.

Судом досліджено матеріали інвентаризаційної справи на об`єкт будинковолодіння по АДРЕСА_5 та встановлено, що впритул до межі попереднім власником будинковолодіння позивачки орієнтовно в період із 2003 року до вересня 2004 року самовільно збудовано гараж «Б-1».

Даний гараж не прийнятий у експлуатацію, дозвіл на його будівництво на надавався, земельна ділянка під гаражем у власність не передавалася.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що гараж ним було збудовано після отримання в дар від батька частини будинку (тобто після 2003 року)на відстані 20-30 см від межі.

Отже, зазначені ОСОБА_1 у позові фактичні обставини, що гараж збудований у 1990 році та не є самочинним будівництвом спростовано доказами.

Судом досліджувалась технічна документація на земельну ділянку по АДРЕСА_1 ( а.с. 122, 125, Том1) та встановлено, що кадастровий план земельної ділянки відповідачів ( АДРЕСА_1 ), згідно технічної документації станом на 2014 рік щодо меж із земельною ділянки позивачки узгоджується з планом земельної ділянки станом на 1987 рік. Більше того, площа земельної ділянки відповідачів в частині межі з позивакою дещо зменшилася. Крім того, межі земельної ділянки погоджено попереднім землекористувачем чоловіком позивачки ОСОБА_11 .

У задоволенні клопотання позивачки про призначення судової земельно-технічної експертизи протокольною ухвалою від 24.12.2020 судом було відмовлено ( а.с. 256-258, том 1).

У подальшому обґрунтованого клопотання з доведенням поважності причин порушення процесуального строку заявлення клопотання про призначення експертизи не пред`являлося та висновок експерта суду не був наданий.

Крім того, перше питання, яке ініційоване позивачкою перед експертом щодо того чи відповідає фактичний порядок користування відповідачами їх земельною ділянкою межам згідно правовстановлюючих документів на їх земельну ділянку не входить до предмета доказування.

З підстав невідповідності фактичного користування відповідачами їх земельною ділянкою межам згідно правовстановлюючих документів на їх ділянку, позов не був пред`явлений, питання встановлення (відновлення) межових знаків не було предметом розгляду даного спору.

Таким чином, позивачкою не доведено, що відповідачами приватизовано частину земельної ділянки, що перебувала у її та третьої особи користуванні.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів порушення прав позивачки оспорюваним рішенням та свідоцтвом.

Тому у задоволенні позову в цій частині належить відмовити за недоведеністю.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідачів не перешкоджати позивачці в облаштуванні паркану навколо її гаража суд зазначає наступне.

На даний час земельна ділянка під гаражем не передана у власність позивачки та між сторонами наявний спір щодо меж земельних ділянок.

Отже, до врегулювання питання щодо меж земельних ділянок, передачі у власність позивачці земельної ділянки під гаражем, питання облаштування паркану навколо гаража не може бути вирішене, оскільки є передчасним. Із цих підстав суд відмовляє в позові.

У задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні гаражем шляхом зобов`язання відповідачів зрізати дерево-горіх та прибрати від гаража сміття суд також відмовляє, оскільки у судовому засіданні сторони та свідок ОСОБА_10 підтвердили, що горіх відповідачкою зрізано та сміття - залишки будматеріалів від стіни гаража прибрані.

Таким чином, суд відмовляє повністю у задоволенні позовних вимог.

Суд не наводить аналізу інших доказів, наявних у справі, зокрема фотозображення, фрагментів огорожі, споруди, частини металевого стовбця (а.с. 82-85, том 1), оскільки такі докази не містять фактичних даних, які підлягають з`ясуванню у даній справі.

Розподіл судових витрат

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, які понесла позивачка не підлягають компенсації.

Керуючись ст. ст. 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Бердичівської міської ради Житомирської області про скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності, усунення перешкод в користуванні майном - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.

ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.

Бердичівська міська рада, місцезнаходження за адресою: м. Бердичів, пл. Центральна, 1

Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 11.10.2021.

Суддя І.Ю. Хуторна