РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді- Колодяжної І.М.

за участю секретарів Гішян А.В., Воробйової А.І.

справа №641/10225/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю « Міжнародна страхова компанія» , ОСОБА_2 , треті особи : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Моторне (транспортне) страхове бюро України про визнання правочину недійсним ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю « Міжнародна страхова компанія», ОСОБА_2 , 3-і особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Моторне (транспортне) страхове бюро України про визнання угоди про розірвання (дострокове припинення) з 08.01.2020 року договору обов.язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників транспортних засобів поліс №АО /4278752 зі строк дії до 12.09.2020 року, договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (крім відповідальності перевізника) №ДВТ 1914425, договору за програмою «Суперзахист 150» №ДСА 1910073 укладені між відповідачами.

В обгрунтування позову зазначила, що 13.09.2019 року між ОСОБА_2 , що діяв в інтересах ОСОБА_3 та Товариством з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів ПОЛІС № АО/4278752 зі строком дії до 12.09.2020 року. Окрім цього ОСОБА_2 також укладено з відповідачем договір добровільного страхування водія та пасажирів від нещасних випадків ДВВ № 1912748, договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (крім відповідальності перевізника) № ДВТ 1914425, договір за програмою «СУПЕРЗАХИСТ 150» № ДСА 1910073, відповідно до якого страхувальник передає, а страховик приймає на страхування транспортний засіб MAZDA 6, 2013 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 на праві власності, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 . 11.01.2020 року сталося дорожньо-транспортна подія за участі колісних транспортних засобів MAZDA 6, 2013 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що належав на праві власності ОСОБА_3 та автомобіля LEXUS LX 450D, 2017 року, НОМЕР_4 , ДНЗ НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_6 , що належить на праві власності ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_6 . Внаслідок дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.11.01.2020 року ОСОБА_1 як особа яка керувала транспортним засобом в момент ДТП, за телефоном НОМЕР_7 повідомила відповідача про ДТП. 13.01.2020 року відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в приміщенні розташованому за адресою: АДРЕСА_1 (місце знаходження відповідача 1), літ A3, ОСОБА_1 особисто було подано повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду. 16.01.2020 року власником транспортного засобу ОСОБА_3 подано відповідачу заяву щодо виплати страхового відшкодування за фактом ДТП 11.01.2020 року на підставі договору за програмою «СУПЕРЗАХИСТ 150» № ДСА 1910073. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 24.03.2020 року у справі № 953/2014/20, ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. на користь держави. 16.01.2020 року власником ТЗ ОСОБА_3 отримано від ТДВ «МСК» листа вих. № 1445 від 24.04.2020 року, з відмовою у виплаті страхового відшкодування на підставі договору за програмою «СУПЕРЗАХИСТ 150» № ДСА 1910073. Відмова мотивована тим, що на підставі заяви страхувальника ОСОБА_2 від 06.12.2019 року договір страхування за ініціативою страхувальника був розірваний з 08 січня 2020 року на підставі відповідної угоди. За тих самих обставин відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі полісу ОСЦПВ АО/4278752 від 13.09.2019 року ОСОБА_7 . Позивач вважає, що при укладанні угоди (правочину) від 08.01.2020 року про розірвання (дострокового припинення) договорів страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів ПОЛІС № АО/4278752 зі строком дії до 12.09.2020 року, договору добровільного страхування водія та пасажирів від нещасних випадків ДВВ № 1912748, договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (крім відповідальності перевізника) № ДВТ 1914425, договору за програмою «СУПЕРЗАХИСТ 150» № ДСА 1910073 укладена без додержання частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, а тому підлягає визнанню недійсною.

23 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 11 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду , відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження .

08 лютого 2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача ТДВ «МСК» , в якому він заначив, що 06.12.2019 року страхувальник ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявами щодо розірвання договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ серії АО №4278752 від 13.09.2019 року , договору ДВТ №1944425 від 13.09.2019 року та договору ДСА №1910073 від 13.09.2019 року . При цьому в заяві про розірвання договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ серії АО №4278752 від 13.09.2019 року страхувальником було вказано про те , що оригінал вказаного полісу був загублений . Відповідно до угод від 08.01.2020 року вказані договори страхування були розірвані 08.01.2020 року . Крім того, відповідно до видаткових касових ордерів страхувальнику ОСОБА_2 було повернуто частину страхових платежів , що залишилися до закінчення строку дії договору страхування на загальну суму 1682,53 грн. На думку відповідача , втрата страхувальником полісу не може служити перепоною для волевиявлення сторін , щодо розірвання договору (полісу) страхування. Також , позивачем не наведено наявності жодних з підстав передбачених параграфом 2 глави 16 УК України. Позивач також не є стороною договорів та угод про розірвання договорів, не є власником транспортного засобу , тому на думку відповідача , позбавлений правових підстав визначити наявність загальних вимог , додержання яких є необхідним для чинності правочину відповідно до ст. 203 ЦК України.

23 лютого 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що ТДВ «МСК» в своєму відзиві стверджує, що станом на 11.01.2020 року договори було розірвано з 08.01.2020 року на підставі заяв від 06.12.2019 року. Дані твердження страхової компанії є хибними . На думку представника відповідача на момент настання страхового випадку договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів ПОЛІС № АО/4278752 зі строком дії до 12.09.2020 року, добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (крім відповідальності перевізника) № ДВТ 1914425, за програмою «СУПЕРЗАХИСТ 150» № ДСА 1910073 були дійсні. Про дані обставини також свідчить відсутність будь яких постанов складених відносно позивача, відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КУпАП, за порушення пункту 2.1 "г" ПДР України. Дії відповідача ТДВ «МСК» та відповідача ОСОБА_2 щодо розірвання договорів страхування були вчинені останніми вже після настання страхового випадку з метою уникнення відшкодування шкоди відповідачем ТДВ «МСК» потерпілому ОСОБА_4 . Крім того, заява відповідача ОСОБА_2 про розірвання договору (полісу) ОСЦВП містить відомості про те, що оригінал договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ загублений, які є завідомо не правдивими, так як в день укладання договорів страхування останні (оригінали) були передані відповідачем ОСОБА_2 позивачу та знаходились у позивача, про що ОСОБА_2 було достеменно відомо. Посилання ТДВ «МСК» на те, що відповідно до розпорядження Нацкомфінпослуг від 31.08.2017 року № 3631, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 27.09.2017 року за № 1197/31035 «Про затвердження змін до Положення про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було затверджено форму та особливості укладання договору ОСЦПВВНТЗ в електронній формі. Отже на думку відповідача положення п. 18.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо необхідності надання оригіналу полісу є застарілими та такими, що не можуть бути виконані за жодних умов у разі розірвання полісу ОСЦПВВНТЗ, укладеного в електронній формі, оскільки в такому випадку за бажанням страхувальника на його електронну поштову адресу страховиком надсилається лише візуальна форма полісу в електронному вигляді. На думку ТДВ «МСК», втрата страхувальником полісу не може служити перепоною для волевиявлення сторін, щодо розірвання договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ. Так «Положення про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дійсно передбачають, що за бажанням страхувальника на його електронну поштову адресу страховиком надсилається лише візуальна форма полісу в електронному вигляді, але в даному випадку договори укладались у паперовому вигляді та видавались страхувальнику на руки. Крім того , в день укладання ОСОБА_2 поліси були передані позивачу та знаходяться до теперішнього часу у нього. Норми «Положення про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» взагалі встановлюють лише порядок укладання договорів і не містять вимог, щодо їх розірвання. На час настання страхового випадку позивач не була позбавлена права керування транспортними засобами за рішенням суд, або в інший встановлений Законом спосіб, забезпечений транспортний засіб перебував у її володінні на законних підставах, страховий поліс № АО/4278752 від 13.09.2019 року не містить застережень, щодо права керування транспортним засобом осіб, відмінних від страхувальника, або власника, а тому в розумінні вище зазначених норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач є особою відповідальність якої застрахована та є заінтересованою особою в розумінні ст. 215 ЦК України. Наслідком неправомірних дій відповідачів, щодо укладення угод (правочинів) про розірвання договорів страхування, є можливе безпідставне стягнення грошових коштів з позивача в рахунок відшкодування шкоди потерпілому у ДТП, що сталася 11.01.2020 року.

Представник третьої особи МТСБУ до суду 02.03.2021 року надав письмові пояснення , в яких зазначив, що страхувальник ,який має намір розірвати договір страхування повинен мати при собі оригінал такого договору , а страховик має вилучити та внести відомості про анулювання. Страховик вніс відомості про анулювання договорів , проте не вилучив оригінали страхових полісів, чим порушив вимоги п. 18.2 ст. 18 ЗУ «Про обов,язкове страхуванням цивільного - правової відповідальності», що з огляду на ч. 1 ст. 203 ЦК України суперечить змісту правочину , щодо припинення цивільних прав та обов.язків за переліченими договорами страхування.

Ухвалою суду від 02 березня 2021 року підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з,явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності , позов підтримав, просив задовольнити .

Представник відповідача ТДВ «МСК» та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з,явилися.

Представник третьої особи МТСБУ в судове засідання не з,явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності .

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з.явилися.

Суд, дослідивши докази в їх сукупності , прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст.ст.12,13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом за клопотанням учасників провадження. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справі не є обов`язком суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення , ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються ; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Судом встановлено, що 13.09.2019 року між ОСОБА_2 , що діяв в інтересах ОСОБА_3 та Товариством з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів ПОЛІС № АО/4278752 зі строком дії до 12.09.2020 року.

13.09.2019 року між ТДВ МСК» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування водія та пасажирів від нещасних випадків ДВВ № 1912748, договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (крім відповідальності перевізника) № ДВТ 1914425, договір за програмою «СУПЕРЗАХИСТ 150» № ДСА 1910073, відповідно до якого страхувальник передає, а страховик приймає на страхування транспортний засіб MAZDA 6, 2013 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 на праві власності, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 .

06.12.2019 року ОСОБА_2 до ТДВ «МСК» подані заяви про розірвання договору (полісу) ОСЦПВ серії АО №4278752, ДСА 1910073, ДВТ 1414425 та 08 січня між сторонами підписані угоди про розірвання вказаних договорів (полісів) .

Як вбачається з копії видаткового касового ордеру від 08 січня 2020 року ТДВ «МСК» повернуто ОСОБА_2 страхові внески на загальну суму 1682,52 грн.

11.01.2020 року сталася дорожньо-транспортна подія за участі колісних транспортних засобів MAZDA, ДНЗ НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , що належав на праві власності ОСОБА_3 та автомобіля LEXUS ,ДНЗ НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_6 , що належить на праві власності ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 24.03.2020 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні правопорушення , передбаченого ст. 124 КУпАП і піддано стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до листа ТДВ «МСК» від 24.04.2020 року та 05.05.2020 року позивачу повідомлено, що на момент настання дорожньо- транспортної пригоди згідно заяви страхувальника ОСОБА_2 від 06.12.2019 року поліси були розірвані з 08.01.2020 року на підставі відповідної угоди. Договір страхування ДСА №1910073 від 13.09.2019 року та договір (поліс) ОСЦПВВНТЗ серії АО №4278752 від 13.09.2019 року не діяв , і товариство не має підстав для виплати страхового відшкодування .

Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальниками є - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу

Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особами, відповідальність яких застрахована є, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Відповідно до п. 1.6 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власниками транспортних засобів є - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпеченим транспортним засобом є - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про страхування» дію договору страхування

може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це

передбачено умовами договору страхування. Дія договору особистого страхування не може

бути припинена страховиком достроково, якщо на це немає згоди страхувальника, який

виконує всі умови договору страхування, та якщо інше не передбачено умовами договору та

законодавством України.

Про намір достроково припинити дію договору страхування будь-яка сторона

зобов`язана повідомити іншу не пізніш як за 30 календарних днів до дати припинення дії

договору страхування, якщо інше ним не передбачено.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової

відповідальності власників наземних транспортних засобів» дія договору обов`язкового

страхування цивільно-правової відповідальності може бути достроково припинена за

письмовою вимогою страхувальника, про що він зобов`язаний повідомити страховика не пізніше ніж за 30 днів до дати припинення дії договору страхування та надати оригінал поліса страховику.

У разі дострокового припинення договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності страховик вилучає страховий поліс та анулює його і за умови відсутності виплат страхового відшкодування за цим договором повертає страхувальнику частку страхового платежу, яка обчислюється пропорційно до періоду страхування, що залишився до закінчення строку дії договору, з утриманням, у передбачених законом випадках, понесених витрат на ведення справи, але не більше 20 відсотків цієї частки.

На підставі частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

В заяві ОСОБА_2 про розірвання договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ серії АО №4278752 від 13.09.2019 року вказано проте , що оригінал зазначеного полісу загублений .

З матеріалів справи вбачається, що при укладанні угод про розірвання (дострокове припинення) договорів між ТДВ «МСК» та ОСОБА_2 , останніми не були не виконані вимоги ст. 18 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової

відповідальності власників наземних транспортних засобів» ,ця обставина свідчить про невідповідність угод про розірвання (дострокове припинення) договорів (полісів) актам цивільного законодавства, що є підставою для визнання таких правочинів недійсними відповідно до положень ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 205 ЦК України.

Таким чином, розглядаючи заяву в межах заявлених позивачем вимог, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому їх дослідженні, приймаючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» , ОСОБА_2 , треті особи : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Моторне (транспортне) страхове бюро України про визнання правочину недійсним задовольнити .

Визнати угоду про розірвання (дострокового припинення) з 08.01.2020 року договору обов,язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №АО/4278752 зі строком дії до 12.09.2020 року , договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (крім відповідальності перевізника) №ДВТ 1914425, договору за програмою «Суперзахист 150» №ДСА 1910073 укладеного між Товариством з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» та ОСОБА_2 укладену на підставі заяви ОСОБА_2 - недійсною .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 .

Відповідачі: Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» , код 31236795, м. Харків, пр. Гагаріна , 41/2 к. 8 оф. 1-12 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_10 , АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_11 , АДРЕСА_4 .

Моторне (транспортне) страхове бюро України , код 21647131 , м. Київ, Русанівський бульвар , 8.

Повний текст судового рішення складений 13 жовтня 2021 року.

Суддя: І. М. Колодяжна