Справа №: 2-2725/2011
Провадження №: 6/755/1236/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" жовтня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.,

з участю сторін:

представника боржника ОСОБА_1 ,

представника стягувача Архіпова О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України , -

в с т а н о в и в:

В провадження судді Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування заяви вказує на те, що 09.03.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва було постановлено ухвалу про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України у відношенні ОСОБА_2 . Останній не ухиляється від виконання рішення суду. Боржник в повній мірі ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, отримує від приватного виконавця всі направлені на його адресу документи, та не провадить свідомих дій, направлених на ухилення від виконання судового рішення. На даний час провадиться виконання шляхом звернення стягнення на майно ОСОБА_2 і він жодним чином цьому не перешкоджає. На сьогодні боржником в повній мірі не виконано рішення суду із за незалежних від нього об`єктивних причин. ОСОБА_2 має хронічні захворювання, які загрожують життю людини та які хронічно прогресують, що призводить до скорочення тривалості життя. Він тривалий час лікувався в Україні, але лікування виявилося неефективним та призвело до погіршення стану здоров`я. В зв`язку з необхідністю термінового оперування, відсутності в бюджеті України коштів на державні програми лікування громадян України за кордоном, Білий змушений лікуватись за свій рахунок в медичних закладах Ізраїлю, так як тільки спеціалісти медичного закладу погодились прийняти на себе відповідальність за життя важкого пацієнта. На даний час ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду. В зв`язку з важким перебігом хвороби, та неможливістю проведення всіх необхідних медичних процедур в медичних закладах України, ОСОБА_2 потребує періодичного перебування в клініці Ізраїлю. Крім цього, ліки, які необхідно приймати не зареєстровані в Україні та придбати їх можливо лише за кордоном.

04 жовтня 2021 року на адресу суду від представника ТОВ «ФК «Геліос» надійшли заперечення на заяву в якій просив відмовити в її задоволенні в повному обсязі та пояснив наступне. Так, твердження боржника про те, що він не ухиляється від виконання рішення є неправдивими, оскільки, як зазначає представник стягувача, ОСОБА_3 навпаки вчиняє дії спрямовані на ухилення від виконання рішення суду, а саме відчужує право вимоги на суму 4,8 млн. грн., укладає договори дарування нерухомості на користь його дружини та неповнолітнього сина. Також, подає до суду апеляційні та касаційні скарги, які спрямовані на створення штучних перешкод для виконання рішення суду. Щодо доводів боржника про неможливість проведення лікування в Україні, то представник стягувача в своїх запереченнях зазначив, що лише висновок груп експертів МОЗ України відповідного профілю, а не консультаційний висновок спеціаліста є належним доказом неможливості проведення лікування на території України.

07 жовтня 2021 року на адресу суду від приватного виконавця Д`яченка Є.С. надійшли заперечення за заяву в яких просив відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі та пояснив, що зазначене в поданій заяві. що боржником в повній мірі не виконано рішення суду із - за незалежних від нього обставин, не відповідає дійсності. Як зазначив приватний виконавець Д`яченко Є.С. в своїх запереченнях, що основною причиною невиконання боржником обов`язків, покладених на нього рішенням суду є його свідоме ухилення від виплати заборгованості на користь стягувача, за наявності в нього реальної можливості виконання зобов`язання за рахунок активів боржника, на які може бути звернено стягнення.

В судовому засіданні представник боржника заяву підтримав та просить скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

В судовому засіданні представник стягувала заперечує проти скасування тимчасового обмеження з підстав зазначених у запереченнях.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився. Надіслав до суду заяву в якій просив розгляд заяви про скасування тимчасового обмеження проводити у його відсутність та в її задоволенні відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника боржника, представника стягувача, дослідивши додані до заяви та заперечення на заяву доказів, приходить до наступного висновку.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.03.2021 року було задоволено подання приватного виконавця Д`яченка Є.С. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 , як боржнику, у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.04.2021 року вказана вище ухвала суду залишена без змін.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником, за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Тобто, за змістом ч.1 та ч.3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення, що примусово виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, ч.3 ст.441 ЦПК України передбачає, що такий захід забезпечення виконання судового рішення, як тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України щодо особи, яка ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням та на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

ОСОБА_2 не виконав судове рішення про стягнення з нього заборгованості, виконавче провадження № 63571975 з примусового виконання такого рішення не закінчено. Боржник свідомо не виконує рішення суду за відсутності будь-яких незалежних від нього об`єктивних обставин.

Відповідно до положень ч.5 ст.441 ЦПК України мотивування є обов`язковою вимогою заяви боржника про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду за кордон. При чому вмотивованість заяви - це відображення всіх мотивів та обґрунтувань заяви у її змісті, які забезпечені повнотою доказів, їх достатністю та належністю.

Отже, вмотивованість заяви є свідченням того, що: доводи та міркування сторони (учасника) судового процесу повинні бути відображені у заяві; заявником повинно бути зібрано та подано докази приведеним доводам та обставинам; наведені норми права, якими урегульовані спірні правовідносини, з наданням обґрунтування того, чому ті чи інші правові норми мають бути застосовані у конкретній спірній ситуації, враховуючи попередні два пункти.

Жодних доказів на підтвердження щоденного погіршення стану здоров`я, а також існуючій загрозі життю матеріали справи не містять.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 серпня 2021 року заяву ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України залишено без задоволення.

Судом під час розгляду заяви від 17 серпня 2021 року було надано оцінку всім доказам, а саме наданим медичним довідкам та заключенням лікарів.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Боржник ОСОБА_2 на підтвердження того, що здійснити подальше лікування та оперативне втручання на території України неможливе, надав заключення лікаря медичного центру «Ассута» з якого вбачається, що у світлі важкого захворювання пацієнта ОСОБА_3 , а також історії перенесених їм множинних лапоратомій, необхідно проводити лікування пацієнта в його тяжкому стані в Ізраїлі, в медичному центрі «Ассута».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» медична допомога - діяльність професійно підготовлених медичних працівників, спрямована на профілактику, діагностику, лікування та реабілітацію у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами.

Статтями 35-1, 35-2, 35-3 вказаного Закону визначено, що надання медичної допомоги, в тому числі необхідних ОСОБА_2 консультацій, здійснюється на всіх етапах медичної допомоги - первинній ланці, вторинній та третинній.

Статтею 36 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» відповідно до якої громадянам України надається право на отримання лікування за межами України, то ці доводи також не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 36 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» громадяни України можуть направлятися для лікування за кордон у разі необхідності надання того чи іншого виду медичної допомоги хворому та неможливості її надання в закладах охорони здоров`я України.

Вказана норма містить вичерпний перелік обставин, за наявності яких, громадяни України можуть бути направлені для лікування за кордон: 1) необхідність надання того чи іншого виду медичної допомоги хворому; 2) неможливість надання медичної допомоги в закладах охорони здоров`я України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 р. № 1079 було затверджено Порядок направлення громадян України для лікування за кордон, відповідно до п.1 якого направленню для лікування за кордон підлягають громадяни України за умови неможливості надання необхідної медичної допомоги закладами охорони здоров`я України, що підтверджується висновком групи експертів Міністерства охорони здоров`я України відповідного профілю (а не консультаційним висновком спеціаліста).

Відтак, саме висновок гурпи експертів МОЗ України відповідного профілю, а не консультаційний висновок спеціаліста є належним доказом неможливості проведення лікування на території України.

Аналогічний висновок міститься в постанові Київського апеляійного суду від 23 жовтня 2019 року (справа № 757/49197/16-ц).

Отже, застосоване тимчасове обмеження прав заявника є цілком виправданим, оскільки воно сприяє погашенню заборгованості боржника перед стягувачем.

Сукупність досліджених обставин справи, не дають на даний час підстав дійти переконливого висновку про наявність обставин, які давали б підстави для скасування обмежувальних заходів, оскільки виконання боргових зобов`язань не підтверджено належними доказами, жодних фінансових документів заявником не було надано, відтак не можна стверджувати про очікуване виконання рішення суду.

Відповідно до частини 8 ст.441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 441 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 12 жовтня 2021 року.

Суддя Н.О. Яровенко