Справа № 339/221/20
Провадження № 22-ц/4808/1467/21
Головуючий у 1 інстанції Головенко О. С.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Пацаган В.В.

з участю ОСОБА_1 її представника адвоката Мелитчука С.М.

представника «Оператора газорозподільної системи»

«Івано-Франківськгаз» Поповича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Болехівського міського суду від 04 серпня 2021 року, постановлене у сладі судді Головенка О.С. у м.Болехів у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до АТ «Оператора газорозподільної системи» «Івано-Франківськгаз», Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради, третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача AT «Ощадний банк України» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до «Оператора газорозподільної системи» «Івано-Франківськгаз» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обгрунтовують тим, що 26 червня 2020 року вона отримала від AT «Оператор газорозподільної системи» «Івано-Франківськгаз» досудове попередження про наявність заборгованості за розподіл (доставку) природного газу та припинення газопостачання/розподілу природного газу споживача ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . В даному попередженні вказано, що вона не в повному обсязі виконує зобов`язання щодо оплати за надані послуги по розподілу природного газу і станом на 12 червня 2020 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 обліковується заборгованість в сумі 2996,15 грн. У разі непогашення заборгованості відповідач буде змушений припинити подачу газопостачання.

11 травня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з уточненою позовною заявою до АТ «Оператора газорозподільної системи» «Івано-Франківськгаз», Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради, третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача AT «Ощадний банк України» та просили:

- визнати досудове попередження АТ «Оператора газорозподільної системи» «Івано-Франківськгаз» (далі Відповідач) від 06 серпня 2020 року про наявність заборгованості за розподіл (доставку) природного газу та припинення газопостачання/розподілу природного газу споживачу ОСОБА_1 незаконним, зобов`язати відповідача встановити місячну замовну потужність по об`єкту ОСОБА_1 на 2020 рік в розмірі 387.5 м3 газу, стягнути на її користь 800 000.00 грн моральної шкоди;

- визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради в порушення п.6 «Порядку надання пільг на оплату житлово- комунальних, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі» по ненаданні за заявою пільговика ОСОБА_1 та на вимогу суду інформації про щомісячні розрахунки розміру пільги на оплату житлово-комунальних послуг (в тому числі на оплату за доставку газу) за 2020 рік незаконними;

- визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради по незарахуванню у 2020 році на особовий рахунок пільговика ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у АТ «Державний Ощадний банк України» 5902.98 грн. за надані відповідачем у 2020 році ОСОБА_1 послуги по доставці газу незаконнними та такими, що не відповідають вимогам Закону, даних п.п.9 персональної облікової картки пільговика ОСОБА_1 «форма 1 -пільга» та персональної облікової картки пільговика ОСОБА_2 форма 1 - пільга;

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради пільгові 5902.98грн за надані АТ «Оператор газорозподільної системи» «Івано-Франківськгаз» у 2020 році споживачу ОСОБА_1 послуги по доставці газу шляхом перерахування на особовий рахунок пільговика ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у АТ «Ощадбанк» 5902.98 грн за надані АТ «Оператор газорозподільної системи» «Івано-Франківськгаз» у 2020 році послуги по доставці газу споживачу ОСОБА_1 та 800 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Болехівського районного суду від 04 серпня 2021 закрито провадження в частині уточнених позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача АТ «Ощадний банк України» про:

- визнання дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради в порушення п.6 «Порядку надання пільг на оплату житлово- комунальних, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі» по ненаданні за заявою пільговика ОСОБА_1 та на вимогу суду інформації про щомісячні розрахунки розміру пільги на оплату житлово-комунальних послуг (в тому числі на оплату за доставку газу) за 2020 рік незаконними;

- визнання дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради по неперерахуванню у 2020 році на особовий рахунок пільговика ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у АТ «Ощадбанк» 5902.98 грн. за надані АТ «Оператор газорозподільної системи» «Івано-Франківськгаз» у 2020 році ОСОБА_1 послуги по доставці газу незаконнними та такими, що не відповідають вимогам Закону, даних п.9 персональної облікової картки пільговика ОСОБА_1 «форма 1 -пільга» та персональної облікової картки пільговика ОСОБА_2 форма 1 - пільга;

- стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради пільгові 5902.98 грн за надані АТ «Оператор газорозподільної системи» «Івано-Франківськгаз» у 2020 році споживачу ОСОБА_1 послуги по доставці газу шляхом перерахування на особовий рахунок пільговика ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у АТ «Ощадбанк» 5902.98 грн. за надані АТ «Оператор газорозподільної системи» «Івано-Франківськгаз» у 2020 році послуги по доставці газу споживачу ОСОБА_1 ;

стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради 800 000 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_1 .

Роз`яснено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 їх право на звернення з позовом в частині вказаних позовних вимог заявлених до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради - в Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, з постановленням нової яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зокрема, вказує, що дана ухвала є необґрунтованою та незаконною винесена з грубим порушенням норм процесуального права які регулюють підстави, умови та порядок розгляду справі, посилаючись на те, що вимоги за її позовом є майновими і підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційних скарг, просить їх задовольнити.

Представник АТ «Оператор газорозподільної системи» «Івано-Франківськгаз» заперечив доводи апеляційної скарги. Вважає оскаржуване рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у частині уточнених позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачі у цій справі, порушуючи питання про визнання дій Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради незаконними з приводу ненадання інформації про щомісячні розрахунки розміру пільги на оплату житлово-комунальних послуг (в тому числі на оплату за доставку газу), незарахування на особовий рахунок пільговика ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у АТ «Ощадбанк» коштів по доставці газу, стягнення пільгових 5902.98 грн. та 800 000,00 грн. моральної шкоди, спричинені внаслідок неправомірних дій службових осіб, заявили вимоги, що мають ознаки публічно-правового та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Як вбачаєть з матеріалів справи та встановлено судом, що позивач ОСОБА_1 як учасник бойових дій звернулася з вимогами до АТ «Оператора газорозподільної системи» «Івано-Франківськгаз», надалі, уточнивши позовні вимоги, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як інвалід війни подали 11.05.2021 року уточнену та доповнену позовну заяву (т.2 а.с.182-205), яка прийнята судом 14.05.2021 року ( т.2 а.с.223-226) зокрема, з вимогами вирішити спір щодо надання пільг для учасників бойових дій на оплату житлово-комунальних послуг, для чого залучили до участі в справі за їх позовом в якості співвідповідача Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради.

Відповідно до ч. 2 статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранами війни є учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» пільги на оплату житлово-комунальних послуг, в тому числі електроенергії, спожитої на комунально-побутові потреби, є видом державних соціальних гарантій, які визначаються законами України.

Встановлення пільг ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є одним із засобів реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей.

Відповідно до Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 (далі - Реєстр) особи, які мають право на пільг Постановою КМУ № 373 від 17 квітня 2019 року затверджений «Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі».

Порядком встановлено, що головним розпорядником коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово- комунальних послуг у грошовій формі та відповідальним виконавцем бюджетної програми є органи Мінсоцполітики. Пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються щомісяця у грошовій формі (готівковій або безготівковій).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 за №117 запроваджено Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги та затверджено Положення «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» (далі Положення №117), яким визначено механізм включення осіб до такого Реєстру.

Інформація про осіб, які мають право на пільги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", вноситься до Реєстру диференційовано з урахуванням належності особи до визначеної підкатегорії.

Для включення до Реєстру інформації про пільговика потрібно подати уповноваженому органу (управління соціального захисту населення за місцем реєстрації) копії документів, що підтверджують право пільговика та членів його сім`ї на пільги (з пред`явленням оригіналів цих документів): документу, що підтверджує право пільговика та членів його родини на пільгу (посвідчення учасника бойових дій, інваліда війни, члена загиблого військовослужбовця тощо); довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків паспорту інформацію про характеристику житла та послуги, щодо отримання яких він має пільги та реально ними користується.

У разі коли пільговик з поважних причин (хвороба, інвалідність тощо) самостійно не може звернутися до уповноваженого органу, цей орган вживає заходів до включення інформації про нього до Реєстру.

Якщо під час наповнення Реєстру використовується інформація з інших баз даних щодо персоніфікованого обліку громадян, до Реєстру включається інформація про пільговика без його особистої участі (за винятком інформації, що міститься у базі персональних даних - Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків).

Облік пільговиків у Реєстрі ведеться по зареєстрованому місцю проживання.

Надання пільг по фактичному місцю проживання, як виняток, можливе в окремих випадках лише за рішенням комісії з питань призначення пільг при органах місцевого самоврядування.

У разі зміни місця проживання або складу сім`ї, пільговик або його законний представник зобов`язані повідомити про це управління соціального захисту населення письмово.

У разі зміни місця проживання поза межами адміністративно-територіальної одиниці пільговик знімається з обліку в уповноваженому органі за попереднім місцем проживання та стає на облік за новим місцем проживання.

Управління соціального захисту населення за попереднім місцем проживання пільговика закривають його персональну облікову картку та видають пільговику довідку про зняття з обліку, а за новим місцем проживання відкривають нову облікову картку з дати реєстрації пільговика.

Передбачено дві форми надання пільг у грошовій формі: безготівкова і готівкова:

безготівкова форма - такі пільговики платять, як і раніше, частину платежу, а суму пільги за них перерахує Ощадбанк (за наявності даних про номер мобільного телефону пільговик отримає інформаційне повідомлення від банку про здійснені платежі);

готівкова форма - виплата здійснюється у готівковій формі у вказаний в заяві спосіб (банк або пошта). У разі отримання готівки пільговик повинен сплатити спожиті послуги повністю.

Обмеження або скасування пільг для ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», без рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну та членів їхніх сімей. У разі зміни правового регулювання набуті вказаними особами пільги чи інші гарантії соціального захисту повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації.

Враховуючи навдене, колегія суддів приходить такого висновку, що спір за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як ветеранів війни до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради щодо права на пільги, пов`язаний з незгодою позивача зі здійсненим відповідачем як суб`єктом владних повноважень нарахуванням та відмовою у надання коштів на оплату скрапленого газу і відшкодування шкоди є соціальними виплатами, підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки є публічно-правовим з огляду не таке.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних,господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою ЄСПЛ.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

За змістом статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

У пункті 1 частини першої статті 3 КАС України (у редакції, чинній на час подання позову) вказано, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах (пункт 6 частини першої зазначеної статті).

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої зазначеної статті).

Згідно з частиною першою статті 17 КАС України (у редакції, чинній на час подання позову) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

За змістом пункту 1 частини другої статті 17 КАС України (у редакції, чинній на час подання позову) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Отже колегія суддів вважає, що вказаний спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства з таких підстав.

Згідно зі статтею 6 КАС України (у зазначеній редакції) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Тобто між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Аналіз указаної норми також підтверджує, що спір має розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Наслідки порушення предметної чи суб`єктної юрисдикції передбачено у пункті 1 частини першої статті 255 ЦПК України (у редакції від 03 жовтня 2017 року), що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом статті 256 ЦПК України (у зазначеній редакції), якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

У пункті 1 частини другої статті 17 КАС України (у редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом) вказано, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України у зазначеній редакції).

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України (у вказаній редакції) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 17 КАС України (у редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом) у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі визначальною ознакою є характер спірних правовідносин.

Отже, ураховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів, та підлягає розгляду за правилами, передбаченим кодексом адміністративного судочинства України, оскільки дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій щодо надання пільг для ветеранів війни на оплату житлово-комунальних послуг.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що вимоги позивачів до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради є майновими і підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства спростовуються вищевказаними вимогами закону, тому задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Ухвалу Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 13 жовтня 2021 року.

Судді: В.Д.Фединяк І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський