Справа № 931/251/21 Головуючий у 1 інстанції: Кідиба Т. О.
Провадження № 22-ц/802/1260/21 Категорія: 70 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Федонюк С. Ю., Шевчук Л. Я.,

секретаря Савчук Т. Ф.,

з участю

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Локачинський районний відділ Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про розстрочення сплати заборгованості за аліментами за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Локачинського районного суду Волинської області від 6 липня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Локачинський районний відділ Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про розстрочення сплати заборгованості за аліментами.

Вимоги обґрунтовує тим, що 08.11.2009 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який рішенням Локачинського районного суду було розірвано 24.12.2015 року. Від шлюбу у них народилось двоє дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. 22.02.2016 року відповідач звернулась до суду із позовом про стягнення з нього аліментів на утримання їх дітей. Заочним рішенням Локачинського районного суду від 03.03.2016 року присуджено стягувати з нього в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 22.02.2016 року і до досягнення ними повноліття. 10 травня 2018 року постановою Локачинського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області відкрито виконавче провадження № 56361826 по виконанню вказаного рішення суду. Однак про існування вказаного рішення суду і виконавчого провадження позивач дізнався лише в кінці грудня 2019 року від дільничного офіцера Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, який повідомив про здійснення розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000174 від 05 жовтня 2019 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України (ухилення від сплати аліментів).

Вважає, що оскільки ОСОБА_1 під час звернення до суду повідомила недостовірну інформацію про його місце проживання, а у виконавчому листі від 03 березня 2016 року невірно було зазначено його реєстраційний номер облікової картки платника податків, йому не було відомо про розгляд справи про стягнення аліментів, а також про рішення суду та про існування виконавчого провадження, в результаті виникла заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 75714,4 грн. за період з 22 лютого 2016 року по 1 лютого 2020 року.

Рішенням Локачинського районного суду від 24 березня 2021 року ОСОБА_2 зменшено розмір стягуваних аліментів з 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 11 грудня 2020 року рішенням Локачинського районного суду у задоволенні його позову до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами - відмовлено повністю, яке Волинським апеляційним судом залишено без змін.

Вказує на той факт, що внаслідок нещасного випадку при виконанні службових обов`язків 31 серпня 2015 року він отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді поранення.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві «Щодо особового складу» від 31 травня 2018 року № 530 о/с його звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Після проходження оглядів МСЕК йому було встановлено 2 групу інвалідності через поранення, пов`язане з виконанням службових обов`язків. Відповідно до рішення МСЕК йому рекомендовані лікування та нагляд в пульмонолога, невролога та кардіолога. 14 листопада 2018 року йому затверджено індивідуальну програму реабілітації інваліда № 1960/18, яка передбачає ряд реабілітаційних заходів.

Таким чином, після ухвалення рішення суду від 03 березня 2016 року у справі № 160/61/16 про стягнення аліментів його матеріальне становище погіршилося, оскільки змінився майновий стан у зв`язку із звільненням зі служби, втратою роботи та постійного стабільного заробітку, а також значно погіршився стан здоров`я, що потребує постійних значних фінансових затрат на лікування та реабілітаційні заходи.

Разом з тим просить врахувати ту обставину, що поранення призвело до тяжкої хвороби, яка розвинулася вже після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, і друга група інвалідності йому була встановлена з 08 листопада 2018 року, а не одразу після настання нещасного випадку.

Просить розстрочити виплату заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 75714,4 грн, що виникла за період з 22 лютого 2016 року по 1 лютого 2020 року, в користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 30 місяців, 29 з яких - рівними частинами по 2600 грн на місяць, останній місяць - 314,40 грн.

Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 06 липня 2021 року позов задовольнити частково.

Ухвалено розстрочити ОСОБА_2 сплату заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 22 лютого 2016 року по 1 лютого 2020 року в розмірі 75714,40 грн рівними частинами на 12 місяців зі сплатою по 6309,53 грн щомісячно.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення необґрунтованим, упередженим та ухваленим без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

В дане судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідач ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечила.

Колегія суддів, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно доч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст.13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7,8).

22.02.2016 року відповідачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів на утримання їх дітей.

Заочним рішенням Локачинського районного суду від 03.03.2016 року присуджено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 22.02.2016 року і до досягнення ними повноліття.

Постановою Локачинського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області відкрито виконавче провадження № 56361826 по виконанню вказаного рішення суду.

24 березня 2021 року рішенням Локачинського районного суду ОСОБА_2 зменшено розмір стягуваних за рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 03.03.2016 року аліментів з 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.10-15).

Рішенням Локачинського районного суду від 11 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами - відмовлено повністю. Дане рішення постановою Волинського апеляційного суду від 25.03.2021 року залишено без змін (а.с. 16-26).

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно довідки Локачинського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) заборгованість позивача по аліментах за період з 22.02.2006 року по 01.02.2020 року становить 75714,40 грн (а.с.9).

Позивач просить розстрочити йому виплату даної заборгованості зі сплатою частинами на 30 місяців, 29 з яких сплачувати рівними частинами по 2600 грн на місяць, останній місяць - 314,40 грн, мотивуючи це тим, що ОСОБА_1 під час звернення до суду повідомила недостовірну інформацію про його місце проживання, а у виконавчому листі від 03 березня 2016 року невірно було зазначено його реєстраційний номер облікової картки платника податків, тому йому не було відомо про розгляд справи, а також про рішення суду та про існування виконавчого провадження, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 75714,4 грн. за період з 22 лютого 2016 року по 01 лютого 2020 року.

Покликається також на те, що внаслідок нещасного випадку при виконанні службових обов`язків 31 серпня 2015 року він отримав тілесні ушкодження у вигляді поранення, що стверджується актом про нещасний випадок №57/86 (а.с.29, а наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві «Щодо особового складу» від 31 травня 2018 року № 530 о/с його звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с.30).

Після проходження оглядів МСЕК йому було встановлено 2 групу інвалідності через поранення пов`язане з виконанням службових обов`язків, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК, випискою з акта огляду МСЕК (а.с.33,34). Відповідно до рішення МСЕК йому рекомендовані лікування та нагляд в пульмонолога, невролога і кардіолога (а.с.34). 14 листопада 2018 року йому затверджено індивідуальну програму реабілітації інваліда № 1960/18, яка передбачає ряд реабілітаційних заходів (а.с. 38-39).

Згідно зі ст.197СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості по аліментах

Вирішуючи питання про те, чи обставини, на які покликається ОСОБА_2 як на підставу для розстрочення заборгованості зі сплати аліментів, є істотними, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту умисного зазначення недостовірної інформації відповідачем при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідач могла бути необізнаною про фактичне місце проживання ОСОБА_2 та при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів зазначила відому останню їй адресу його зареєстрованого місця проживання.

Крім того, той факт, що відповідач не знав про стягнення з нього аліментів та про відкриття виконавчого провадження в даному випадку не є істотною обставиною, передбаченою ст.197СКУкраїни, для розстрочення позивачу сплати заборгованості за аліментами, оскільки позивач знав про свій обов`язок як батька щодо матеріального утримання дітей.

Разом з тим, суд правильно вважав підставою для розстрочення заборгованості по аліментах матеріальний стан позивача, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, поранення отримане позивачем 31.08.2015 року, внаслідок якого він втратив роботу, тобто його матеріальне становище погіршилося після ухвалення рішення про сплату аліментів. Крім того, значно погіршився його стан здоров`я у зв`язку із пораненням та встановленням 2 групи інвалідності, що потребує постійних фінансових затрат на лікування та реабілітаційні заходи. При цьому, задовольняючи позов частково, суд врахував, що згідно з висновком МСЕК позивач за станом здоров`я має можливість працювати в спеціально створених умовах, а отже сплачувати заборгованість по аліментах (а.с.33). Будь-яких інших обставин, які б доводили необхідність розстроченні заборгованості саме таким способом, як зазначено позивачем, судом не встановлено, оскільки доказів цього позивачем не надано.

На підставі встановлених обставини та зважаючи на часткове визнання відповідачем позову, з урахуванням вимог ч.8 ст.7 СК України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, оскільки діти в період виникнення заборгованості не отримували аліментів від позивача, суд дійшов до вірного висновку про розстрочення ОСОБА_2 виплати заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 75714,4 грн за період з 22 лютого 2016 року по 01 лютого 2020 року в користь ОСОБА_1 на 12 місяців рівними частинами по 6309,53 грн щомісячно.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції, яким їм було дано вірну правову оцінку.

Таким чином, зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а також про невідповідність висновків суду обставинам справи.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін.

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Локачинського районного суду Волинської області від 6 липня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2021 року.

Головуючий

Судді :