Дата документу 07.10.2021
Справа № 937/1103/21
Провадження № 2/937/1636/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«07» жовтня 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Сметаніної А.В.,

за участі секретаря Горбань Н.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Левадного О.І.,

представника відповідачів адвоката Юрова В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє від свого імені та в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за участю третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області,

В С Т А Н О В И В:

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє від свого імені та в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Позовна заява обґрунтовується тим, що у зв?язку із невиконанням відповідачем ОСОБА_2 кредитних зобов?язань квартира АДРЕСА_1 була реалізована на публічних торгах. Позивач ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Чудською О.О. 30.11.2020 року, стала власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстровані колишня власник квартири ОСОБА_2 , її син ОСОБА_3 , невістка ОСОБА_4 та малолітні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Крім того, станом на час укладення колишнім власником ОСОБА_2 іпотечного договору, а саме станом на 14.07.2008 року в спірній квартирі була зареєстрована лише вона, тобто інші особи були зареєстровані вже після укладення іпотечного договору. Відповідачі вже тривалий час не проживають у належній їй квартирі, а їх реєстрація у квартирі порушує право позивача на вільне володіння, користування і розпорядження належним їй майном. Відповідачі є членами сім`ї колишнього власника квартири, проте добровільно знятись з реєстрації не бажають, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду.

Позивач в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, зазначила, що з 30.11.2020 року вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Колишня власник ОСОБА_2 з членами своєї сім?ї залишили житлове приміщення та в квартирі не проживають вже тривалий час, їх речей в квартирі немає. Вони більше 2-років здавали вказану квартиру в найм, а самі мешкали в іншій квартирі в сусідньому будинку. Вперше вона намагалась потрапити до квартири в грудні 2020 року, двері їй відчинив якийсь парубок, який сказав, що винаймає квартиру. Потім вона приходила до квартири наприкінці грудня 2020 року, перед новорічними святами, двері ніхто не відчинив. Сусіди сказали, що в квартирі ніхто не мешкає. Потім вона прийшла до квартири в січні 2021 року, двері були відчинені, в квартирі було все побито та розгромлено. Вона змінила замки у дверях та пішла.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на доводах позовної заяви, просив задовольнити її. Зазначив, що станом на час укладення колишнім власником ОСОБА_2 іпотечного договору, а саме станом на 14.07.2008 року в спірній квартирі була зареєстрована лише вона, тобто інші особи були зареєстровані вже після укладення іпотечного договору. Позивач придбала квартиру на прилюдних торгах. Відповідачі є членами сім?ї колишнього власника ОСОБА_2 , вже тривалий час не проживають в спірній квартирі, їх реєстрація у квартирі порушує право позивача на вільне володіння, користування і розпорядження належним їй майном. Крім того, відповідач ОСОБА_2 має у власності Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 .

Представник відповідачів ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що ст. 405 ЦК України передбачає, що члени см?ї власника житла втрачають право на користування житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причини понад один рік. Однак в даному випадку, такий строк не пройшов, оскільки відповідачі не мешкають в квартирі лише з середині січня 2021 року, а позивач пред?явила позов вже 10.02.2021 р. Крім того, у вказаній квартирі зареєстровані малолітні діти, 2012 року народження та 2019 року народження, а отже визнання їх такими, що втратили право користування житлом порушує їх права.

Третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради в судове засіданні не з?явився, від представника надійшла заява про розгляд справи без її участі, при ухваленні рішення просить врахувати висновок органу опіки та піклування -виконавчого комітету Мелітопольської міської ради.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, думку представника відповідача, показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вивчивши доводи позовної заяви, матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 14.07.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір №325/08/46 СМБ-1 /а.с.7-8/.

Згідно п.1.1 договору, предметом іпотеки була двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 на праві власності.

У зв?язку із невиконанням ОСОБА_2 кредитних зобов?язань квартира АДРЕСА_1 була реалізована на публічних торгах.

На підставі свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Чудською О.О. 30.11.2020 року, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 /а.с.9/.

Вказане також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.10/.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.11/.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 є колишнім власником квартири АДРЕСА_1 , а інші відповідачі членами її сім?ї.

Згідно копії довідки уповноваженої особи по будинку від 10.08.2021 року, підпис якого підтверджено директором ТОВ КК «Шахтарська», оригінал якої було досліджено в судовому засіданні, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та члени її родини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 не мешкають в квартирі АДРЕСА_1 більше 1 /одного/ року до дня зміни власника 30.11.2020 року, оскільки квартиру здавали в оренду іншим особам.

Відповідно до акту від 15.02.2021 року, складеного при обстеженні квартири АДРЕСА_1 , в присутності ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 квартира порожня, меблів, речей, предметів домашньої обстановки в квартирі немає. Двері демонтовані разом з лутками, розкидані куски бетону, цегли та штукатурки. Демонтована частина водопровідної труби, крани, мойка, вмивальник, газова піч в розібраному стані, розбито скло, в квартирі холодно /а.с.52-53/.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна від 21.12.2020 року, ОСОБА_2 є також власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 /а.с.13-14/.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що право користуватись жилим приміщенням виникає та існує у особи за наявності права власності на квартиру (будинок) у цієї особи. Із припиненням права власності особи втрачається й її право користування цим жилим приміщенням.

Отже, новий власник квартири через суд має право усувати усі перешкоди у користуванні своїм майном, зокрема визнавати осіб, які зареєстровані в ній, але не проживають, такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 328 ЦК України таке право власника виникає тоді, коли він набув право власності на підставах, що не заборонені законом, тобто на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їхні діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла та кореспонденції і органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві, серед іншого, для захисту прав і свобод інших осіб.

Частиною першою статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно пункту 4 частини першої статті 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Частиною другою статті 406 ЦК України передбачено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

За змістом наведених вище правових приписів право особи на користування чужим майном, зокрема житловим будинком чи квартирою, підлягає припиненню на вимогу власника цього майна, відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України.

Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2018 року винесеній за результатами розгляду справи №766/1955/16-ц (провадження № 61-755 св 18), право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_9 , який є сином позивача та пояснив, що після того як його мати набула право власності на квартиру, вони разом в грудні 2020 року приходили до квартири, дзвонили у двері, однак ніхто не відчиняв. Старший по будинку сказав, що в квартирі більше року власник не мешкає, а мешкають квартиранти. Потім в січні 2021 року матері подзвонила якась знайома та сказала, що з квартири виносять речі. Вони з матір?ю поїхали туди та побачили, що двері були відчинені, в квартирі безлад, двері зняті, побито скло, ніяких особистих речей немає. По квартирі були борги зі сплати комунальних платежів. Ніяких претензій колишній власник квартири щодо проживання в квартирі не пред?являла, казала сплатити їй 2000 доларів і вони випишуться з квартири.

Допитаний свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона є приятелькою позивача. В грудні 2020 року вони з ОСОБА_1 приходили до квартири, дзвонили у двері, двері відчинив молодий хлопець, який сказав, що знімає квартиру, а більше в квартирі ніхто не мешкає. Потім ОСОБА_1 сказала, що їй телефонували сусіди та сказали, що з квартири виносять речі. Вони поїхали до квартири, двері були відчинені, а в квартирі безлад, двері зняті, побито скло, знято батареї опалення, ніяких особистих речей не було.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 06.05.2021 року №97/3, зважаючи на те, що малолітні діти не є членами сім?ї позивача власника житла, немає підстав, щоб не підтримувати позовні вимоги ОСОБА_1 у частині визнання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням /а.с.56/.

Враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_2 є колишнім власником квартири, а відповідачі членами її сім?ї, зазначені особи зареєстровані в належній позивачу квартирі, залишили квартиру і на даний час в ній не проживають, припинення права власності відповідача ОСОБА_2 на квартиру тягне і припинення права користування нею цією квартирою, в зв?язку із чим втрачається право користування жилим приміщенням й у членів її сім`ї, а також, враховуючи, відсутність між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 та членами її сім?ї договору найму на проживання у спірному житловому приміщенні, суд приходить до висновку, що відповідач та члени її сім?ї, залишаючись зареєстрованими у спірній квартирі, власником якого є позивач ОСОБА_1 , будучи сторонніми для неї особами, перешкоджають позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушують її права, як власника, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для припинення права відповідачів користуватися чужим майном (квартирою) на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12,81,89,133,141,263,264 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 383, 391, 401, 405, 406 ЦК України, ст.ст. 64, 150, 156 ЖК УРСР, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє від свого імені та в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за участю третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втрати право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування та ім`я сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий.

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий.

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий.

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий.

Повне судове рішення складено 12 жовтня 2021 року.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду

Запорізької області : А.В. Сметаніна