Номер провадження: 22-ц/813/3779/21
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

апелянта ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 адвоката Єргієва Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі його представника адвоката Бучко О.С., на рішення Київського районного суду м.Одеси від 24 лютого 2020 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

19 листопада 2018 року ОСОБА_1 , в особі його представника адвоката Бучко О.С. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому просив в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнати за ОСОБА_1 право власності на трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; на автомобіль марки NISSAN MAXIMA, 2004 виписку, номерний знак НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , чорного кольору; на машино-місце № НОМЕР_4 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (т.1, а.с. 1-3).

Позовні вимоги представник позивача обґрунтовував тим, що 27 жовтня 2001 року був укладений шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (актовий № 1169 від 27 жовтня 2001 року, виконаний Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції). За час шлюбу вказаним подружжям було набуте певне майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності та зареєстровано на ім`я відповідача та у зв`язку з відсутністю домовленості щодо поділу такого майна позивач вимушений звернутися до суду.

1 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя, в якому просила прийняти зустрічний позов та об`єднати в одне провадження з позовом ОСОБА_1 , поділити спільне майно подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,100 га, кадастровий номер :02:005:0804, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; на 1/2 частини машино-місця № НОМЕР_4 , площею 14,6 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ; на 1/2 частини машино-місця № НОМЕР_5 , площею 14,6 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ; на 1/2 частину об`єкту будівництво якого не завершено, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 ; на 1/2 автомобілю марки Nissan Maxima, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; на 1/2 частини автомобілю марки HОNDA CIVIC, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 та поділити рухоме майно у рівних частках (т.1 а.с. 60 65).

14 лютого 2019 року представником ОСОБА_2 ОСОБА_3 подано наступну редакцію зустрічного позову, відповідно якої просила поділити спільне майно подружжя, а саме:

визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,100 га, кадастровий номер :02:005:0804, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину об`єкту, будівництво якого не завершено, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 ;

визнати за ОСОБА_2 право власності на машино-місце № НОМЕР_5 , площею 14,6 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ;

визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки HОNDA CIVIC, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 ;

визнати за ОСОБА_2 право власності на техніку: порохотяг, телевізор 15000 грн., монітор комп`ютера, обігрівач, духову плиту, мікрохвильову, морозилку, холодильник, посудомийку;

визнати за ОСОБА_1 право власності на техніку: пральну машину, телевізор 8000 грн., телевізор 3000 грн., телевізор 4000 грн., системний блок, гриль, морозилку, генератор;

визнати за ОСОБА_1 право власності на машино-місце № НОМЕР_4 , площею 14,6 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ;

визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки Nissan Maxima, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1, а.с. 103-107).

17 вересня 2019 року представником ОСОБА_2 ОСОБА_4 подано клопотання про залишення частини позовних вимог без розгляду, а саме: в частині вимог ОСОБА_2 про визнання за нею права на 1/2 частину будівництва, яке не завершено, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 ; в частині визнання за нею права власності на автомобіль марки HОNDA CIVIC, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 ; в частині визнання за нею права власності на техніку: порохотяг, телевізор 15 000 гривень, монітора комп`ютера, обігрівач, духову плиту, мікрохвильову піч, морозилку, холодильник, посудомийку та в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на техніку: пральну машину, телевізор «Sony» - 8 000 грн., телевізор «Sony» - 3 000 грн., телевізор 4 000 грн., системний блок, гриль, морозилку, генератор (т.1, а.с 169-172).

Одночасно, представником ОСОБА_2 ОСОБА_4 заявлено про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до яких вона просила відступити від засади рівності часток подружжя та застосувати збільшення частки майна ОСОБА_2 ;

визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_5 та припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на 1/2 вказаної квартири;

визнати за ОСОБА_2 право власності на машино-місце № НОМЕР_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на 1/2 вказаного машино-місця;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 земельної ділянки площею 0,100га, кадастровий номер :02:005:0804, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки Nissan Maxima, 2004 року виписку, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на 1/2 вказаного автомобіля та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за припинення права власності на 1/2 вказаного автомобілю у розмірі 149 980 грн.

22 жовтня 2019 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_5 було подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до яких він просив в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності: на трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; на автомобіль марки Nissan Maxima, 2004 року виписку, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; на машино-місце № НОМЕР_4 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; на 1/2 земельної ділянки площею 0,100 га, кадастровий номер :02:005:0804, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 (т.1, а.с. 244-245).

Рішенням Київського раойнного суду м. Одеси від 24.02.2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, задоволений частково (т.2, а.с. 18-20).

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - задоволений частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_5 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Nissan Maxima, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 земельної ділянки 0,100 га, кадастровий номер :02:0050804 за адресою: АДРЕСА_3 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на машиномісце № НОМЕР_4 по АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_5 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на машиномісце № НОМЕР_5 по АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 земельної ділянки 0,100 га, кадастровий номер :02:0050804, за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за припинення права власності на автомобіль Nissan Maxima, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 74990 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі свого предстаника адвоката Бучко О.С., ставить питання про скасування рішення Київського раойнного суду м. Одеси від 24.02.2020 року, та постановлення нового, яким задвольнити в повному обсязі позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (т.2, а.с.25-28).

Тобто, фактично ухвалене судове рішення оскаржується в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_5 , а за ОСОБА_1 на 1/3 частку цієї квартири, стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації за припинення права власності на автомобіль марки Nissan Maxima, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 74990 грн., та відмови у визнанні за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку об`єкту будівництва, яке не завершено, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 .

З цих підстав колегія суддів зазначає, що у суду першої інстанції не було правових підстав для відступлення від рівності прав подружжя ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_5 , враховуючи також те, що зі слів заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 неповнолітні діти сторін проживають на даний час з ним, однак відповідних доказів цих обставин він суду апеляційної інстанції не надав.

При цьому колегія суддів виходить із того, що відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Крім того, відповідно до ст.ст. 69, 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У ч. 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч. 2 ст. 79 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів не вбачає правових підстав для відступлення від рівності прав подружжя ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_5 , і вважає за необхідне рішення суду в цій частині змінити і визнати за подружжям ОСОБА_6 право власності за кожним із них по 1/2 частині на квартиру АДРЕСА_5 .

Що стосується рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації за припинення права власності на автомобіль Nissan Maxima, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 74990 грн., то колегія суддів також не погоджується з рішенням суду в цій частині, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, вже після подачі позову ОСОБА_1 до суду про розподіл спільного майна подружжя, тобто 19.11.2018 року (т.1, а.с.2-4) та відмови в накладенні арешту на автомобіль марки HОNDA CIVIC, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 14.11.2018 року (т.1, а.с.37), первісний відповідач ОСОБА_2 21.11.2018 року самостійно, без згоди позивача ОСОБА_1 , здійснила відчудження вказаного автомобіля на користь своєї рідної матері ОСОБА_7 за 80 000 грн. (т.1, а.с.124-126).

Саме вартість вказаного автомобіля просив врахувати первісний позивач ОСОБА_1 , коли він ставив питання про визнання за ним права власності на автомобіль Nissan Maxima, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , без сплати будь-якої компенсації, що підтверджується як його позовною заявою, так і заявою про забезпечення позову.

З цих підстав доводи представника ОСОБА_2 адвоката Єргієва Д.І. про те, що автомобіль марки HОNDA CIVIC, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 , не є предметом судового спору і є безпідставними і необгрунтованими.

Що стосується вартості вказаного автомобіля, визначеного сторонами договору його купівлі-продажу в розмірі 80 000 грн., то на переконливу думку колегії суддів цей розмір значно занижений. Крім того, як заявив суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , то вказаним автомобілем продовжує користуватись саме ОСОБА_2 , а не її мати ОСОБА_7 .

Крім того, суду апеляційної інстанції заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 надав докази вищевикладених доводів, згідно яких середня вартість автомобіля марки HОNDA CIVIC, 2008 року випуску, станом на 06.10.2021 року склав 212 607 грн. (т.2, а.с.102-109).

Оскільки продаж вказаного автомобіля був здійснений фактично 3 роки тому, то і його вартість була більша, але ніяк не 80 000 грн.

Разом з тим, враховуючи, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості здійснити експертну оцінку вказаного автомобіля станом на день його продажу, а також вимоги ОСОБА_1 , який погодився, щоб вказаний автомобіль був врахований як майно ОСОБА_2 , а за ним було визнано право власності на автомобіль марки Nissan Maxima, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , без сплати компенсації, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в цій частині також змінити і визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки Nissan Maxima, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

При цьому колегія суддів зазначає, що згідно ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також не допускається зловживання правом в інших формах. Також слід зазначити, що за змістом п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України одними із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість і добросовісність, а тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути справедливими і добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Що стосується вимог заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 про визнання за кожним із подружжя по 1/2 частки об`єкту будівництва, яке не завершено, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , то колегія суддів зазначає, що в жодних із своїх позовних вимог ОСОБА_1 не ставив такого питання перед судом.

Таке питання перед судом ставила ОСОБА_2 , але в подальшому вона просила ці вимоги залишити без задоволення, що і було здійснено ухвалою суду від 17.09.2019 року (т.1, а.с. 220.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів позбавлена можливості вирішити питаня щодо об`єкту будівництва, яке не завершено, та що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки таких позовних вимог в суді заявлено не було.

Як зазначив в суді апеляційної інстанції заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 на теперішній час вищевказана квартира вже збудована і на неї визнано право власності за ОСОБА_2 , то колегія суддів зазначає, що при наявності відповідних правових підстав і доказів, ОСОБА_1 може поставити перед судом питання про визнання за ним права власності на частку вказаної квартири, або про її розподіл.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх первісних позовних вимог, заперечень проти зустрічних позовних вимог, ухваленого судового рішення та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду змінити і прийняти постанову, якою визнати за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право власності за кожним по 1/2 частки квартири АДРЕСА_5 .

Виключити із резолютивної частини рішення висновок суду про стягнення з Морояну на користь ОСОБА_2 грошової компенсацію за припинення права власності на автомобіль Nissan Maxima, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 74990 грн.

В іншій частині рішення Київського районного суду м.Одеси від 24 лютого 2020 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376 ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі його представника адвоката Бучко О.С.,задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 24 лютого 2020 року змінити.

Визнати за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право власності за кожним по 1/2 частки квартири АДРЕСА_5 .

Виключити із резолютивної частини рішення слова і цифри наступного змісту: «стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за припинення права власності на автомобіль Nissan Maxima, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 74990 грн.».

В іншій частині рішення Київського районного суду м.Одеси від 24 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.10.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра