Провадження № 4-с/752/238/21
У Х В А Л А

Іменем України

07.10.2021 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Петріченка І.М., розглянувши скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Дмитрієв Дмитро Васильович, на дії посадових осіб державної виконавчої служби, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Дмитрієв Дмитро Васильович, звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва із скаргою на дії посадових осіб державної виконавчої служби, за якою просить визнати неправомірними дії посадових осіб Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо відмови в знятті арешту з належного їй майна; зобов`язати посадових осіб Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з Ѕ частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 (прізвище на час накладення арешту ОСОБА_1 ) та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт за реєстраційним номером обтяження №9986474, зареєстрований 30.06.2010 реєстратором Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про арешт нерухомого майна боржника, 106/5, 21.06.2010 року ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві.

В обгрунтування скарги зазначає, що 17.11.2008р. Голосіївським районним судом міста Києва було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь КП «ЖЕО-103» заборгованості в розмірі 1 822,42 грн. На підставі зазначеного рішення та виконавчого листа №2-5533/08, виданого 26.12.2008р., постановою про арешт нерухомого майна боржника №106/5 ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві було накладено арешт на належну скаржнику Ѕ частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . За відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначений арешт зареєстровано 30.06.2010 року за №9986474. У липні 2012р., як вказує скаржник, визначена рішенням суду заборгованість була сплачена в повному обсязі. У зв`язку з цим, 19.07.2012р. державним виконавцем винесено постанову про звільнення з-під арешту всього майна, належного ОСОБА_3 . Разом з тим, після

звернення в червні 2021 року до нотаріуса з питань укладення договору купівлі-продажу квартири, як вказує скаржник, стало відомо, що незважаючи на те, що заборгованість за рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 17.11.2008р. погашена в повному обсязі, постановою від 19.07.2012р ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві було знято арешт тільки з Ѕ частки квартири, належній ОСОБА_3 , а інша Ѕ частки квартири, належна скаржнику, залишилась під арештом.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13.09.2021р. поновлено ОСОБА_1 строк для подання скарги на дії посадових осіб державної виконавчої служби, прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 , призначено її розгляд на 23.09.2021р.

23.09.2021р. судове засідання не відбулось, з огляду на зайнятість судді Ольшевської І.О. при розгляді клопотань слідчих органів.

07.10.2021р. в судове засідання стягувач, боржники, представники державної виконавчої служби не з`явились, хоча про час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином. Від представника скаржника надійшла заява, за якою він просить розглянути скаргу за його відсутності, вимоги скарги підтримав у повному обсязі.

У відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати скаргу за відсутності скаржника, боржників та державного виконавця на підставі доказів, наявних в матеріалах скарги.

Вивчивши скаргу, її доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (стаття 3 Закону).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 17.11.2008р. у справі №2-5533/12 за позовом Комунального підприємства «ЖЕО-103» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за витрати по утриманню будинку та прибудинкової території і за комунальні послуги позовні вимоги задоволені, стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача борг за період з жовтня 2005 р. по жовтень 2008р. в сумі 1 741,42 грн. та судові витрати на загальну суму 81,00 грн., всього стягнуто 1 822,42 грн.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 19.12.2013р., прізвище ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_1 .

У зв`язку з невиконанням боржниками судового рішення, стягувач КП «ЖЕО - 103» звернувся до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві з метою примусового виконання рішення суду.

Як вбачається, в рамках виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду №2-5533/08, державною виконавчої службою виносилась постанова від 10.09.2009р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 , а саме на всі автотранспортні засоби.

19.07.2021р. державним виконавцем відділу ДВС винесено постанову про звільнення майна з-під арешту, згідно з якою встановлено, що на виконання виконавчого листа №2-5533/08 ОСОБА_3 сплатила борг у розмірі 1 822,42 грн. на користь КП «ЖЕО-103», а також виконавчий збір у розмірі 182,24 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 50,00 грн. в дохід держави. У зв`язку з цим постановлено звільнити майно з-під арешту, а саме все рухоме майно, що належить ОСОБА_3 , на яке накладено арешт згідно постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження АА 184249 від 10.09.2009р.

Разом з тим, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформована станом на 15.06.2021р., свідчить що за постановою ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві №106/5 від 21.06.2010р. про арешт нерухомого майна боржника накладено арешт на Ѕ квартири за адресою АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 9986474, зареєстровано 30.06.2010р. реєстратором: Державне підприємство "Інформаційний центр "Міністерства юстиції України.

У листі від 02.06.2021р. за №43948 Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зазначено, що перевіркою АСВП не виявлено виконавчих проваджень, у рамках яких накладено вищезазначені арешти та внесено обтяження нерухомого майна. Вказано, що для припинення обтяження заявнику необхідно звернутися до суду, так як у Відділу відсутні законні підстави для їх припинення. Додатково повідомлено, що згідно Наказу Міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2017р. про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями виконавчі провадження знищуються у зв`язку із закінченням строку зберігання справи, котрий становить 3 роки після завершення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа без прийняття до виконання).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 року (надалі - Закон № 606-XIV). Відповідно до частин 1-3 статті 57 Закону №606-ХІV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону №606-ХІV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону №606-ХІV виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Наслідки завершення виконавчого провадження передбачені статтею 50 Закону №606-ХІV. За її змістом, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до

суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Дійсна мета застосування процедури арешту майна боржника - для забезпечення реального виконання виконавчого документу. Тобто, існування арешту, накладеного державним виконавцем, дозволяє йому ефективно здійснювати дії щодо реального виконання виконавчих листів та інших виконавчих документів, упереджує недобросовісну поведінку боржника щодо уникнення сплати ним свого боргу шляхом реалізації або переоформлення належного йому рухомого та нерухомого майна. Таким чином, існування арешту майна, накладеного державним виконавцем, має чітко окреслені граничні строки з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження.

Як встановлено вище, рішення суду від 17.11.2008р. було виконано в повному обсязі, а тому наслідками його виконання згідно Закону №606-ХІV є винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна боржника.

Існування арешту, накладеного на нерухоме майно заявника, на даний час, попри відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо неї, а також наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про цей арешт перешкоджає їй вільно розпоряджатись належним їй майном.

Факт обтяження власності ОСОБА_1 є втручанням у вільне володіння майном, яке захищено Конституцією України та Протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, і може бути здійснено лише на підставі Закону.

За таких умов існування арешту нерухомого майна, що був накладений у рамках конкретного виконавчого провадження, саме задля досягнення мети цього провадження, забезпечення реального виконання рішення втратило своє призначення, арешт не виконує функцію забезпечення виконання рішення у виконавчому провадженні, що завершене. Натомість цей арешт за відсутності відповідного провадження немає правової основи, створює правову невизначеність і безпідставно обмежує права власника майна, погодитись із тим, що такий арешт може існувати по суті невизначений час, неможливо.

Відсутність відкритого виконавчого провадження та знищення матеріалів виконавчого провадження за терміном зберігання свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арешту майна боржника, а тому на думку суду, є підставою для задоволення скарги.

Крім того, ч. 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

За таких обставин, керуючись статтями 259-261, 353, 450, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Дмитрієв Дмитро Васильович, на дії посадових осіб державної виконавчої служби задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії посадових осіб Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо відмови у знятті арешту з нерухомого майна, а саме Ѕ квартири АДРЕСА_2 .

3. Зобов`язати посадових осіб Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з Ѕ частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт за реєстраційним номером обтяження №9986474, зареєстрований 30.06.2010р. реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про арешт нерухомого майна боржника, 106/5, 21.06.2010 року ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення її суддею.

5. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 15-ти днів з дня її проголошення відповідно до вимог, встановлених статтями 353-356 ЦПК України.

Суддя І.О. Ольшевська