Провадження № 2/331/311/2021
Справа № 331/3629/20
07 жовтня 2021 року м. Запоріжжя
Жовтневийрайонний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючогосудді - Антоненко М.В.
при секретарі - Федорової К.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), треті особи: Акціонерне товариство «Альфа Банк», приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лейко Світлана Анатоліївна про звільнення майна з - під арешту,-
У вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), треті особи: Акціонерне товариство «Альфа Банк», приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лейко Світлана Анатоліївна про звільнення майна з - під арешту.
В обґрунтування позову зазначено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
18.12.2019р. ОСОБА_1 була подана заява про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_2 (зава була зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ 18.12.2019р. за №70).
08.07.2020р. ОСОБА_1 було подана заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 батька - ОСОБА_2 на Ѕ частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до підпункти 4.17 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у випадку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.
Після відкриття спадщини приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Лейко С.А. письмово повідомляла АТ «Альфа-Банк» про смерть боржника ОСОБА_2 (докази чого містяться в матеріалах спадкової справи) Однак АТ «Альфа-Банк» не пред`явив вимоги до спадкоємців на протязі 6 місяців з моменту отримання повідомлення.
Згідно п. 4 ст. 1281 ЦК України «кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.»
Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «При виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. В разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2020 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомлення сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 24.02.2021 року на 10 год. 30 хв.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11червня 2021 року справу призначено до судового розгляду на 01.09.2021 року на 10 год. 30 хв.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з`явився. Надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
За клопотанням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Тому згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лейко Світлана Анатоліївна у судове засідання не з`явилась. 11.02.2021 року на адресу суду надійшли її пояснення за позовом ОСОБА_1 .
У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб .
Судовим розглядом встановлено, що 18.12.2019 р. ОСОБА_1 була подана заява про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_2 (зава була зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ 18.12.2019р. за №70).
08.07.2020 р. ОСОБА_1 було подана заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 батька - ОСОБА_2 на Ѕ частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до підпункти 4.17 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у випадку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.
У позові позивач зазначає про те, що після відкриття спадщини приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Лейко С.А. письмово повідомляла АТ «Альфа-Банк» про смерть боржника ОСОБА_2 (докази чого містяться в матеріалах спадкової справи) Однак АТ «Альфа-Банк» не пред`явив вимоги до спадкоємців на протязі 6 місяців з моменту отримання повідомлення, однак, вказане спростовується інформацією наданою приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лейко Світланою Анатоліївною № 14/01-16 від 08.02.2021 року.
Згідно ч. 3 ст. 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Відповідач АТ «Альфа-Банк» був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, будь-яких належних доказів на підтвердження того, що банк дізнався про прийняття спадщини позивачем ОСОБА_1 суду не надав, письмові пояснення суду банком не надано, факти та обставини викладені в позові нічим не спростовано.
Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження», в даному випадку підлягає застосуванню Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин.
Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (за редакцією 02.06.2016 року № 1404-VІІІ (1404-19) встановлено, що, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Відповідно до частини четвертої, п`ятої ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIIІ від 02 червня 2016 року, арешт може бути знятий за рішенням суду, окрім як у випадках, передбачених частиною четвертою вказаної статті Закону.
У відповідності до норм частини першої, третьої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша ст. 81 ЦПК України).
У відповідності до частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як передбачено частиною сьомою статті 81 ЦПК України.
За приписами частини першої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно письмового пояснення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лейко Світлани Анатоліївни позивачем ОСОБА_1 надані всі необхідні документи на підтвердження факту смерті спадкодавця з часу відкриття спадщини та факту родинних відносин зі спадкодавцем.
Тобто право ОСОБА_1 на спадщину у вигляді Ѕ частки квартири АДРЕСА_2 не викликає сумнівів, але не може бути легалізоване у зв`язку з наявним арештом.
Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини , суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ( 995_004 ) та практику Суду як джерело права.
Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод : «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів».
Визначаючи необхідність захисту права позивачки ОСОБА_1 на отримання свідоцтва на спадщину суд враховує те, що відповідач АТ «Альфа-Банк» не скористався правом на подання відзиву на позов, тому суд дійшов висновку про те, що позивачка тривалий час несе індивідуальний і надмірний тягар у зв`язку із перебуванням її майна - Ѕ частки квартири АДРЕСА_2 під арештом.
З огляду на зазначене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обґрунтування позивача знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 8, 21, 41, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1-16, 317, 319, 321, 328, 334, 391, 392 Цивільного кодексу України, ст. ст. 8, 9, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 137, 141, 258-259, 263-265, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), треті особи: Акціонерне товариство «Альфа Банк», приватний нотаріус Запорізького міськогонотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лейко Світлани Анатоліївни про звільнення майна з - під арешту, задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 07 жовтня 2021 року.
Суддя: М.В. Антоненко