Справа № 2-1147/10
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" жовтня 2021 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.
при секретарі Мордухович К.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитра Анатолійовича (м.Харків вул. Молочна б.18 к.25), заінтересовані особи- Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (м. Харків вул. Свободи 10), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,
11.10.2021 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитра Анатолійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме, просить: звернути стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме земельну ділянку площею 0,176 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
В обґрунтування вказує, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитра Анатолійовича знаходиться дублікат виконавчого листа №2-1147/10, виданий 19.08.2020 року Київським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитом в розмірі 189 941,17 грн., судового збору в сумі 1700,00 грн. і витрат на інформаційно- технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн. Боржником у дублікаті виконавчого листа зазначена ОСОБА_1 16.09.2020 року приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження №63059369. Постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику та 18.09.2020 року боржниця особисто отримала вказану постанову, про що свідчить її підпис та проставлена дата в рекомендованому повідомленні. Аостановою від 17.09.2020 року накладено арешт на все майно боржниці та на кошти боржника. Кошти в примусовому порядку з рахунків не стягувались. Вказав, що приватним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника направлені запити до ПФУ, ДФС України, ГУ Держгеокадастру в Х/о, Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області, Департаменту реєстрації ХМР. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за боржницею зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Записи про право власності боржниці на земельну ділянку за вищевказаною адресою в Реєстрі відсутні. В реєстрі міститься запис про те, що і вказаний будинок, і земельна ділянка є предметом іпотеки. Іпотекодержателем є АКІБ «Укрсиббанк». Листом від 25.09.2020 р. №32-20-9,1-7539/0/19-20 ГУ Держгеокадастру в Харківській області повідомило, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 . дотепер обліковується за попередньою власницею ОСОБА_3 . Водночас, згідно договору купівлі продажу від 15.07.2007 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 передала у власність, а боржниця прийнята житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . З огляду на викладене, право власності на земельну ділянку не зареєстровано боржницею у встановленому законом порядку. Під час виїзду приватним виконавцем за адресою: АДРЕСА_2 . було встановлено, що житловий будинок зруйнований пожежею, боржниці та належного їй рухомого майна не встановлено. Зазначає, що вжиті ним заходи не призвели до виконання судового рішення, у зв`язку з чим виникла необхідність в зверненні до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.
Згідно ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Суд негайно розглядає подання державного виконавця без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. Приватний виконавець у поданому поданні просив розглянути вказане подання за його відсутності.
Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши таким чином обставини справи, суд приходить до наступного.
Порядок звернення стягнення на майно боржника визначений Розділом VII Закону України «Про виконавче провадження» .
Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.
За правилом ст.48 Закону стягнення за виконавчим документом звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на рахунках у банках та інших фінансових установах.
Виходячи зі змісту даної норми права, звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, право власності на яке боржником не зареєстровано в установленому законом порядку, застосовується судом у випадку встановлення факту відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Окрім того, у відповідності до п. 1 ч. 2ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Статтею 316ЦК України закріплено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 2ст.325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.
На підставі ч. 1ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.
За ч. 2ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. Зі змісту зазначених норм вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації.
Подання державного виконавця про звернення стягнення на майно, яке не зареєстровано в установленому законом порядку, розглядається негайно, а з огляду на положення ст.ст.12, 81 ЦПК України саме на державного виконавця покладено обов`язок доказування факту відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.
Так, з матеріалів, направлених до суду вбачається, що на примусовому виконанні приватного виконавця знаходиться дублікат виконавчого листа №2-1147/10, виданий 19.08.2020 року Київським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитом в розмірі 189 941,17 грн., судового збору в сумі 1700,00 грн. і витрат на інформаційно- технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн.
В порядку проведення виконавчих дій державним виконавцем винесено постанову від 16.09.2020 року про відкриття провадження, постанову від 17.09.2020 року про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 , постанову від 17.09.2020 року про накладення арешту на кошти боржника, отримана відповідь з ПФУ, ДФС України, ГУ Держгеокадастру в Х/о, Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області, Департаменту реєстрації ХМР.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за боржницею ОСОБА_4 зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно договору купівлі продажу від 15.07.2007 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 передала у власність, а боржниця прийнята житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, дослідивши всі надані до суду докази, суд зазначає, що із поданих суду матеріалів не вбачається, що державним виконавцем вживалися всі заходи в рамках цього виконавчого провадження, які передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» щодо встановлення факту відсутності у боржника по виконавчому провадженню достатніх коштів чи рухомого майна для належного проведення виконавчих дій. За представленими суду матеріалами, у боржника в наявності є майно, питання щодо якого приватним виконавцем не вирішено. Посилання приватного виконавця на те, що будинок за адресою: АДРЕСА_2 зруйновано пожежею, не підтверджено належними доказами (актом, фотоматеріалами).
Також, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень набрав чинності лише 01.01.2013 року та не зобов`язував власників нерухомого майна право власності, на яке було зареєстровано у встановлений на той час законодавством спосіб, здійснювати повторну реєстрацію права власності у електронному реєстрі. А тому, відсутність інформації в електронному реєстрі права власності боржника на земельну ділянку не свідчить про те, що право власності не зареєстровано за боржником в установленому законом порядку і приватним виконавцем дану інформацію не перевірено належним чином.
Окрім того, суду не надано доказів того, що боржник ОСОБА_1 фактично володіє спірним майном. Також, в матеріалах справи відсутня оцінка вартості майна, на яке просить звернути стягнення виконавець.
Всі досліджені судом обставини свідчать про невідповідність подання приватного виконавця вимогам чинного законодавства, а тому суд відмовляє у задоволенні подання як передчасне, необґрунтоване та безпідставне.
Керуючись ст.ст. 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 353, 356, 440 ЦПК України, суд, -
В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитра Анатолійовича (м.Харків вул. Молочна б.18 к.25), заінтересовані особи- Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (м. Харків вул. Свободи 10), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку відмовити.
Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: