Провадження №2/760/6238/21
Справа №760/4532/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Фареник А.О.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користуватися жилим приміщенням, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Посилається в позові на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 23 березня 1998 року він є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач - його родич, який зареєстрований у вищезазначеній квартирі, проте не проживає в ній з жовтня 2011 року.

У 2020 році він розпочав дії з продажу квартири і декілька разів звертався до відповідача, щоб той добровільно виписався з квартири, проте останній ігнорував його прохання.

Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у квартирі, оскільки тривалий час без поважної причини відсутній за місцем реєстрації.

Крім того, не сплачує за комунальні послуги та не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення.

Оскільки відповідач створює йому перешкоди у здійснення права користування і розпоряджання його майном, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов.

15 червня 2021 року на адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви, який направлявся відповідачу.

/ а. с. 21 /

В подальшому відповідач подав заяву про визнання позову і просить розглядати справу в його відсутності.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав.

Станом на день ухвалення рішення у справі відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву не подав.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки.

Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Встановлено, що позивач на підставі Договору купівлі-продажу від 23 березня 1998 року є власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з Витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва № 14312053 від 23 лютого 2021 року в спірній квартирі з 29 січня 2002 року зареєстрований відповідач.

/ а.с. 10, 16 /

Позивач у судовому засіданні зазначив, що з жовтня 2011 року відповідач у квартирі не проживає.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частинами першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час

Факт непроживання відповідача у спірній квартирі, окрім його заяви про визнання позову, підтверджується Актом про непроживання від 18 лютого 2021 року, підписаним комісією у складі мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1 з квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3 , з квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_4 та з квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_5

/ а.с. 12 /

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Реалізуючи право на житло, людина може користуватись тільки тим житлом, право користування яким у неї виникло з правочину або на підставі закону.

Відповідно до законодавства, таке право виникає у власника житла, членів його сім`ї, орендаря житла, членів його сім`ї.

З точки зору ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Якщо особа, яка не є членом сім`ї власника, не погоджується на добровільне зняття з реєстрації місця проживання, власник житлового приміщення може звернутись до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації та документами, які підтверджують, що саме він є власником житлового приміщення.

Це підтверджується і правовою позицією Верховного суду України у справі №6-709цс16, в якій зазначається, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відповідно доч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вимог ст.264 ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908, 00 гр., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст. ст.9, 64, 65, 156 ЖК України, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 328, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користуватися жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 / АДРЕСА_1 , ІН невідомий / на корить ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 , ІН невідомий / 908, 00 гр. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 жовтня 2021 року.

Суддя Л.А. Шереметьєва