Справа №443/64/19
Провадження №2/443/299/21
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

13 жовтня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Жидачеві Львівської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом в якому просить, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності ССП «Верховина», розміром 0,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованій на території Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Обґрунтування позовних вимог

В обгрунтування позовних вимог позивачка ОСОБА_1 покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Монастирець Жидачівського району Львівської області померла її мати ОСОБА_3 . Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. До складу спадщини входило, в тому числі, право на земельну частку (пай) розміром (площею) 0,80 в умовних кадастрових гектарах без контурного визначення зовнішніх меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області. За життя спадкодавець особистого розпорядження на випадок своєї смерті у вигляді заповіту не складала. Спадщину після смерті спадкодавця прийняла в якості спадкоємця за законом першої черги лише позивачка (як дочка) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. До того ж, на частину спадкового майна спадкодавця позивачці Жидачівською державною нотаріальною конторою вже раніше було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке наразі є чинним, оскільки не було визнано недійсним в судовому порядку. Проте, нотаріус відмовив позивачці відповідною постановою у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне майно. Причиною цьому є відсутність у позивачки оригіналу відповідного правовстановлюючого документу на нерухоме майно - Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку). Адже даний документ був свого часу втрачений і наразі у позивачки навіть не лишилося його ксерокопії. У зв`язку із відмовою нотаріуса в оформленні права на спадкове майно ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом для реалізації своїх спадкових прав.

Процесуальні рішення, постановлені по справі

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Коліщук З.М. від 31.01.2019 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 03.06.2019./а.с.13-14/

03.06.2019 справа була знята з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючої судді в нарадчій кімнаті по іншій справі./а.с.20/

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2020 головуючим суддею для цього провадження визначено суддю Равлінка Р.Г. /а.с.24/

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 08.09.2020 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 20.10.2020. /а.с.25-26/

20.10.2020 підготовче засідання відкладено на 14.12.2020./а.с.36-37/

14.12.2020 до участі у справі залучено в якості третьої особи ОСОБА_2 та відкладено розгляд справи на 23.03.2021. /а.с.43-44/

23.03.2021 підготовче засідання було відкладено на 15.06.2021. /а.с.53-54/

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 15.06.2021 у справі закрито підготовче провадження , а справу призначено до судового розгляду по суті на 03.08.2021. /а.с.63-64/

03.08.2021 розгляд справи було відкладено на 13.10.2021. /а.с.72/

Розгляд справи по суті відбувся 13.10.2021 без участі сторін.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі

Позивачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Яременко І.О. через канцелярію суду, подав заяву про проведення судового засідання за його відсутності та відсутності позивачки. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини

Згідно свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , виданого Монастирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, 26.12.2002 у віці 67 роки, померла ОСОБА_3 /а.с.5/.

Відповідно до Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 видано 16.05.2006 Монастирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 20.11.1963, ОСОБА_5 народилася у с. Монастирець Жидачівського району Львівської області ІНФОРМАЦІЯ_3 , а її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /а.с.6/.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4 від 15.09.1984, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 15.09.1984 у відділі ЗАГС Івано-Франківського міськвиконкому УРСР, уклали шлюб актовий запис №1134 та після одруження дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_1 . /а.с.7/.

Згідно заяви від 25.01.2007, ОСОБА_2 відмовився від спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3 на користь своєї сестри - ОСОБА_1 /а.с.71/.

Згідно Витягу із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Монастирецькій сільській раді від 30.11.2018, на ОСОБА_3 зареєстрований Сертифікат Серії ЛВ №11766 від 03.06.1997 за реєстровим №1092. Площа земельної ділянки - 0,80 умовних кадастрових гектари. /а.с.8/.

Згідно заяви Жидачівській державній нотаріальній конторі про право на спадщину, ОСОБА_1 , на підставі ст. 560 ЦК України, просила видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.02.2007, яке міститься в спадковій справі № 66 спадкодавець ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та яка була оглянута судом, спадкоємцем майна ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , у зв`язку із чим ОСОБА_1 успадкувала житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 10.12.2018 № 772/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_3 , у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай) в майні ССП "Верховина", що знаходиться на території Монастирецької сільської ради, що належала померлій і є спадковим майном /а.с.9/.

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Спірні правовідносини у системному взаємозв`язку регулюються чинною на час виникнення спірних правовідносин ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року), за змістом якої визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 .

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка є дочкою спадкодавця ОСОБА_3 , відтак відноситься до спадкоємців першої черги спадкування за законом, а також позивачкою отримано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок.

Враховуючи те, що право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради належало спадкодавцю, доказів що за життя спадкодавець набула або володіла спірним майном неправомірно, в суді не здобуто; позивачка оформити право на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності оригіналу правовстановлюючих документів на момент звернення; відповідач заявою від 25.01.2007 року відмовився від спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3 на користь позивачки; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а позивачка є такою, що прийняла спадщину, відтак, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити повністю.

Керуючись статтями4,5,12,13,81,259,263-265,268,315, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності ССП "Верховина", розміром 0,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованій на території Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, сертифікат серія ЛВ № 11766 від 03.06.1997.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Р.Г. Равлінко