Справа №487/5923/21
Провадження №2-н/487/1414/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2021 м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Афоніна С.М., розглянувши заяву Миколаївського комунального підприємства «Миколаївводоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

20.08.2021 МКП «Миколаївводоканал» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суму боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 11 184,52 грн, посилаючись на порушення боржником вимоги ст. 526 ЦК України, тобто не виконання належним чином зобов`язання відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Із наданої суду заяви вбачається, що заявник звернувся з вимогою про стягнення боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення за період з травня 2013 року по липень 2021, заява про видачу судового наказу подана до суду 20.08.2021, тобто з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

Отже, враховуючи зазначені обставини, суд вважає потрібним відмовити у видачі судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 164 -167, 258-261, 353, 354 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Миколаївського комунального підприємства «Миколаївводоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення.

Направити невідкладно заявнику ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1 статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 15-ти днів з моменту її проголошення.

Суддя: С.М. Афоніна