Справа № 154/2538/21
Провадження № 2-о/156/32/21
Рядок статзвіту № 12
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2021 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Федечко М. О.,

за участю секретаря судового засідання Салатюк Г. В.,

заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Волкової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду в смт. Іваничі цивільну справу № 154/2538/21 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Володимир-Волинський відділ управління державної міграційної служби України у Волинській області про встановлення факту постійного проживання в Україні,

В С Т А Н О В И В :

28 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити і визнати факт, що він постійно з дня народження проживав на території України, у тому числі - станом на 24 серпня 1991 року.

У заяві вказав, що він народився і до ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав і був зареєстрований в с. Руснів Володимир-Волинського району. В серпні 1974 року він переїхав на постійне місце проживання в с. Соснина Володимир-Волинського району (Іваничівського району), де проживав без реєстрації по 1989 рік. Згідно довідки з Іваничівської селищної ради, ОСОБА_1 з 1989 року і по теперішній час проживає без реєстрації в с. Менчичі Володимир-Волинського району (Іваничівського району). Зазначив, що з 1974 року і по даний час нікуди не виїжджав за межі України. На даний час проживає без реєстрації у с. Менчичі Володимир-Волинського району (Іваничівського району).

Через те, що він втратив паспорт радянського зразка та своєчасно не оформив паспорт громадянина України, в нього виникло багато проблем з документами. Встановлення юридичного факту йому потрібно для отримання паспорта громадянина України, у зв`язку з чим він звернувся з заявою до Володимир-Волинського відділу Управління державної міграційної служби України у Волинській області, де йому роз`яснено правила отримання (підтвердження) громадянства, та те, що в його випадку потрібно звернутися до суду для підтвердження юридичного факту. У зв`язку із вищенаведеним він змушений звернутися до суду із відповідною заявою.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав, просив її задовольнити. Суду повідомив, що з моменту народження постійно проживає на території України, однак загубив радянський паспорт та своєчасно не звернувся із заявою про його відновлення. На даний час живе сам в с. Менчичі Володимир-Волинського району. Паспорт йому потрібний для оформлення пенсії.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що заявник ОСОБА_1 мав паспорт радянського зразку, однак загубив. Своєчасно не звернувся про його відновлення, оскільки не мав прописки. Додатково зазначила, що знає сім"ю заявника, підтвердила, що він постійно проживав на території України та не виїжджав за її межі. Паспорт громадянина України заявник не отримував.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що з 1980 року вона проживає в с. Менчичі Володимир-Волинського району (Іваничівського району). За час проживання в с. Менчичі ОСОБА_1 особисто знала та постійно його бачила в даному селі, за межі України він не виїжджав.

Свідок ОСОБА_4 показала суду, що ОСОБА_1 проживав спочатку у с. Соснина, пізніше переїхав в с. Менчичі. Особисто його знає, він постійно проживає в даному селі та не виїжджав за кордон. Постійно його бачить в лісі, коли ОСОБА_1 збирав гриби та робив віники.

Вивчивши письмові докази, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи та свідків, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення заяви ОСОБА_1 з наступних підстав.

Згідно положень ст. ст. 4 і 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, що встановлений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991року чи 13.11.1991 року.

Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , заявник ОСОБА_1 народився в с. Руснів Володимир-Волинського району. (а.с.7)

Відповідно до довідки Іваничівської селищної ради Володимир-Волинського району ОСОБА_1 з 1989 року по даний час проживає без реєстрації в с. Менчичі Іваничівського району (Володимир-Волинського району) Волинської області. (а.с.4)

Згідно довідки Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району ОСОБА_1 дійсно від народження і до ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав і був зареєстрований в с. Руснів Володимир-Волинського району Волинської області. (а.с.6)

Як вбачається з копії погосподарської книги ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 працював шофером на Іваничівському цукровому заводі. (а.с.5)

Крім того, як вбачається із службової записки відділу у справах іноземців та осіб без громадянства Апарату УДМС України у Волинській області інформація щодо фактів перетину державного кордону України ОСОБА_1 станом на 05.08.2021 року відсутня. (а.с.19)

Крім того, суду надано копію заяви про те, що ОСОБА_1 звертався із заявою про видачу паспорта від 26.04.1993 року. (а.с.20)

Статтями 55, 124, 129-1 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або невизнаних прав, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови №5 від 31.03.1995р. Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2 ст.315 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення юридичних фактів, у тому числі, й постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

У пункті 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що в разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. А згідно п.7 зазначеного «Порядку», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним з документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року.

Відповідно п. 3ч. 2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає неоднозначне визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України та проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік 180 днів; Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Факт постійного, безперервного проживання заявника ОСОБА_1 на території України з моменту його народження і по теперішній час, у тому числі, й станом на 24.08.1991 року, - підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи і що досліджені судом.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими підлягають задоволенню, тому підлягає визнанню факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом (п.7 ст.294 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 13, 18, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , заінтересована особа Володимир-Волинський відділ управління державної міграційної служби України у Волинській області, місцезнаходження м. Володимир-Волинський вул. Шевченка, 11 Волинської області, про встановлення факту постійного проживання в Україні - задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Руснів Володимир-Волинського району Волинської області постійно, проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Повний текст судового рішення складено 13 жовтня 2021 року.

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. О. Федечко