Провадження № 2-н/760/639/21
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

18 жовтня 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді

Зуєвич Л.Л., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; адреса представника: АДРЕСА_2 ) про видачу судового наказу про стягнення з приватного підприємства «ЕСФАЄР» /далі - ТОВ «ЕСФАЄР»/ (; адреса: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 117) нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, вказана заява ОСОБА_1 , датована 06.10.2021, за підписом представника - адвоката Дубініна Р.В. (діє на підставі ордеру), надійшла до Солом`янського районного суду міста Києва через систему «Електронний суд» 07.10.2021. В заяві ставиться питання про видачу судового наказу про стягнення з ПП «ЕСФАЄР» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в сумі 352 500,00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2021 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Відповідну заяву фактично передано судді по реєстру 13.10.2021.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Слід зазначити, що наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного судочинства, передбачений для розгляду справ, які не потребують повної та детальної процедури розгляду, спрямований на спрощений та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, який є судовим рішенням та одночасно виконавчим документом.

Особливістю провадження є те, що сторонами у наказному провадженні виступають не позивач і відповідач, а стягувач (кредитор) та боржник.

Спрощений порядок наказного провадження зумовлюється й такою особливістю, як обмежене коло вимог, щодо яких таке провадження припустиме.

Так, у ч. 1 ст. 161 ЦПК України передбачені вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Вони повинні бути документально підтвердженими та безспірними, тобто не може викликати сумнівів ні момент настання права вимоги, ні заявлена до стягнення сума грошових коштів. У наказному провадженні не може розглядатися спір про право.

Згідно з ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду саме вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Суд звертає увагу, що довідки про доходи, а також довідка про нараховану, але не виплачену заробітну плату, додані до матеріалів заяви, підписані самим же заявником ( ОСОБА_1 ), як директором ТОВ «ЕСФАЄР» (боржника).

Таким чином, суд оцінює надані докази наявності заборгованості як непереконливі, а заявлену до стягнення суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 352 500,00 грн як таку, що не підпадає під поняття «незначного розміру».

Частиною 2 ст. 165 ЦПК України передбачено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За таких обставин, у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ПП «ЕСФАЄР» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 352 500,00 грн - слід відмовити.

Крім того, суд роз`яснює, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою з аналогічними вимогами в порядку позовного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 19, 160, 161, 163, 165, 166, 352-355 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з приватного підприємства «ЕСФАЄР» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (ч. 2 ст. 261 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич