Дата документу 18.10.2021
Справа № 501/3434/21
УХВАЛА

18 жовтня 2021 року суддя Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І., перевіривши виконання вимог статей 175-177 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) по цивільній справі за

позовом ОСОБА_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1

до

відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс», місцезнаходження: м.Київ, вул.Хоткевича Гната, буд.5, офіс 202

треті особи:

1 Приватний виконавець Шуляченко Микола Борисович, місцезнаходження: м.Одеса, провулок Воронцовський, буд.8

2 Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, місцезнаходження: Києво-Святошинський район, м.Вишневе, вул.Європейська, буд.11, кв.2

предмет та підстави заяви: про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс» (треті особи: Приватний виконавець Шуляченко Микола Борисович, Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими заявник звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених статтею 175 ЦПК України.

Частиною 2 ст.27 ЦПК України визначено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Стаття 28 ЦПК України встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений до одного з двох і більше судів.

Згідно з ч.12 ст.28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Отже, за загальним правилом позови пред`являються за місцезнаходженням чи місцем реєстрації відповідача відповідно до ст.27 ЦПК України, проте, у випадках, визначених ст.28 ЦПК України, позивач може сам обрати суд, до якого звертатися з позовом.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Тобто, місцем виконання виконавчого напису нотаріуса є місце реєстрації боржника.

Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

У частині першій ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що згідно доданих до позовної заяви документів, виконання виконавчого напису здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б., місцем знаходження якого є: Одеська обл., м. Одеса, провулок Воронцовський, 8.

За таких обставин, місто Чорноморськ Одеської області не є місцем виконання виконавчого напису.

Позивач, обґрунтовуючи можливість застосування альтернативної підсудності, посилається на те, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, відповідно до інформації відділу реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області від 05.10.2021 відомості щодо реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні.

Згідно копії паспорту наданого позивачем до позову його останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування це - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Реєстрації підлягає як місце проживання так і місце перебування.

Відповідно до п.7, 9 Постанови КМУ від 2 березня 2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою.

У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором.

За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні шляхом проставляння в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи.

Таким чином, для застосування вимог ст.28 ЦПК України, яка визначає можливість визначення підсудності за вибором позивача, необхідною умовою є саме наявність зареєстрованого місця проживання чи перебування позивача. Наведеною нормою не передбачено можливості звернення до суду з позовом за фактичним місцем проживання позивача не зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Згідно з приписами частин 1 та 2 статті 24 («Місце виконання рішення») Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Отже, для дотримання правил альтернативної підсудності, позов необхідно пред`являти в суд за зареєстрованим місцем проживання позивача або місцем знаходження роботи позивача (у випадку звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника) або за місце знаходженням майна позивача.

Разом з тим, позивач не надав доказів місцезнаходження його роботи, або належного йому майна в м.Чорноморську.

Вказані обставини свідчать, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.ст.175, 177 ЦПК України, а тому заява підлягає залишенню без руху відповідно до положення ч.1 ст.185 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс» (треті особи: Приватний виконавець Шуляченко Микола Борисович, Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - залишити без руху та надати заявнику строк на усунення недоліків терміном, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, з урахуванням вимог викладених в ухвалі.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала в частині залишення заяви без руху остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Іллічівського міського

суду Одеської області М.І.Петрюченко