ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 361/3316/20 Головуючий в І інстанції: Бугрименко В.В.
Номер провадження: 22-ц/819/1744/21 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кузнєцової О.А.,

Орловської Н.В.,

секретар Ясногородська О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Меркулової Лариси Анатоліївни, діючої від імені ОСОБА_1 , на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 24 червня 2021 року, у складі судді Бугрименка В.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, виконавчий комітет Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, про припинення стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

27 травня 2020 року адвокат Кондратенко Тетяна Миколаївна, діюча від імені ОСОБА_2 , звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила:

--- змінити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити його місце проживання разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

--- припинити з 01 лютого 2017 року стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , відповідно до рішення суду у справах насильства проти жінок №1 у м. Л`УСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ (Королівство Іспанія) №44/2013 по справі про розірвання шлюбу № 7/13-1 від 07 червня 2013 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Щодо вимоги про припинення стягнення аліментів зазначила, що з 25.06.2008 року сторони перебували у шлюбі та являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

07.06.2013 року суд у справах насильства проти жінок №1 у м. Л`УСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ (Королівство Іспанія) №44/2013 ухвалив рішення, яким розірвав шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , надав ОСОБА_4 опіку над малолітнім ОСОБА_5 та зобов`язав ОСОБА_2 (позивача у цій справі) виплачувати аліменти на утримання їхнього спільного сина ОСОБА_5 .

24.12.2019 року Деснянський районний суд м. Києва ухвалив рішення, яким визнав на території України рішення суду у справах насильства проти жінок №1 у м. Л`УСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ (Королівство Іспанія) №44/2013 по справі про розірвання шлюбу № 7/13-1 від 07 червня 2013 року.

26.02.2020 року Київський апеляційний суд частково змінив рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24.12.2019 року в частині розміру аліментів та зобов`язав позивача починаючи з 16.02.2018 року проводити оплату визначених судом Королівства Іспанії сум в розмірі 250 Євро, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 24.12.2019 року 6444,48грн, плюс половину надзвичайних витрат.

26.04.2021 року Деснянський районний суд м. Києва затвердив мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до якої сторони досягли згоди, що батько ОСОБА_2 під час проживання дитини з ним зобов`язується утримувати дитину за свій рахунок, а також мати ОСОБА_1 під час перебування дитини з нею зобов`язується утримувати дитину за свій рахунок.

З січня 2017 року малолітній ОСОБА_6 проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . Факт проживання дитини разом з позивачем підтверджується, зокрема, актами обстеження умов проживання №77 від 26.09.2019 року та №69 від 26.11.2020 року, характеристикою зі школи.

Отже, враховуючи, що з січня 2017 року дитина проживає разом з позивачем та перебуває на його повному фінансовому утриманні, також враховуючи умови мирової угоди, підстави сплачувати аліменти на користь відповідача відсутні.

На підставі викладеного просила задовольнити позовні вимоги.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив позов залишити без задоволення.

07.05.2021 року позивач звернувся до суду з клопотанням про залишення без розгляду позовних вимог в частині зміни місця проживання дитини, з огляду на врегулювання зазначеного питання (а.с.254 т.2).

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 25 травня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, виконавчий комітет Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, про зміну місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів, в частині вимог про зміну місця проживання дитини залишено без розгляду (т.2 а.с.270).

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 24 червня 2021 року позов було задоволено частково, суд ухвалив:

--- припинити стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , визначених рішенням суду у справах насильства проти жінок №1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕЛЬОБРАГАТ (Королівство Іспанія) №44/2013, в сумі 250 Євро, починаючи з 16 лютого 2018 року;

--- в решті позову відмовити.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що аліменти з позивача на утримання ОСОБА_3 стягуються з 16 лютого 2018 року, при цьому, дитина проживає з позивачем з 2017 року.

Також суд врахував наявність мирової угоди між сторонами щодо визначення місця проживання дитини, та з урахуванням інтересів дитини, дійшов висновку, що є підстави для припинення стягнення з ОСОБА_2 аліментів, з дати початку їх стягнення, а саме з 16 лютого 2018 року.

Також суд виходив з того, що заборгованість за аліментами, яка виникла до 16 лютого 2018 року, не є предметом даного судового розгляду, у зв`язку з чим доводи представника позивача з даного приводу судом відхиляються.

В апеляційній скарзі адвокат Меркулова Лариса Анатоліївна, діюча від імені ОСОБА_1 , просить вказане рішення суду у частині задоволених позовних вимог скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов залишити без задоволення в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи й порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, зазначила, що судом не було прийнято до уваги факти незаконного утримання позивачем на території України дитини ОСОБА_3 , що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року у цивільній справі № 755/12339/17, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2018 року та постановою Верховного суду від 25.07.2018 року. Крім цього зазначеними рішеннями ухвалено повернути ОСОБА_3 на територію Королівства Іспанії за адресою його постійного проживання. Позивач перешкоджав виконанню вказаного рішення.

Постановою Київського апеляційного суду від 02.09.2019 року у справі № 755/12339/17 встановлено, що зобов`язання ОСОБА_2 передати малолітнього ОСОБА_3 його матері ОСОБА_1 фактично не виконано. Питання визначення місця проживання дитини вже було вирішено, як судом Королівства Іспанії так і судом України, при цьому були враховані інтереси дитини і визначено місце проживання з матір`ю.

Отже, станом на 02.09.2019 року позивач протиправно утримував у себе малолітнього ОСОБА_3 всупереч наявним судовим рішенням. Крім цього, на даний час в провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області розглядається кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину за ч.1 ст.382 КК України.

Таким чином, з урахуванням фактів незаконного утримання позивачем у себе малолітнього ОСОБА_3 та невиконання ним судових рішень, вказала, що до спірних правовідносин не може бути застосовано норми ст.181 СК України, натомість підлягають застосуванню норми ст.162 СК України Правові наслідки протиправної поведінки одного з батьків або іншої особи при визначенні місця проживання дитини, що узгоджується з правовою позицією Верховного суду у постанові від 23 грудня 2019 року у цивільній справі №648/2062/18.

Також вказала, що судом не прийнято до уваги, що право матері ОСОБА_1 на опіку над її сином ОСОБА_7 та на отримання аліментів від позивача встановлено рішенням суду по розгляду справ жорстокого поводження з жінками №1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРАГАТ, Барселона, Королівство Іспанія №44/2013 у справі №7/13-І від 07.06.2013 року. Вказане рішення не оскаржене, а його дію визнано на території України, відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 24.12.2019 року. Вказаною ухвалою, зі змінами внесеними до неї постановою Київського апеляційного суду від 26.02.2020 року, зобов`язано ОСОБА_2 починаючи з 16.02.2018 року, проводити оплату визначених судом Королівства Іспанії сум в розмірі 250 Євро, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 24.12.2019 року 6444,48грн, плюс половину надзвичайних витрат. Постановою Верховного суду від 23.06.2021 року постанову Київського апеляційного суду від 26.02.2020 року залишено без змін.

Таким чином, Верховний суд погодився з тим, що наявні підстави для виконання рішення суду по розгляду справ жорстокого поводження з жінками №1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРАГАТ, Барселона, Королівство Іспанія №44/2013 у справі №7/13-І від 07.06.2013 року на території України з 16 лютого 2018 року.

Також зазначила, що укладення мирової угоди від 11.04.2021 року, яку затверджено ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.04.2021 року у цивільній справі 753/73/20, жодним чином не впливає на необхідність виконання рішення суду по розгляду справ жорстокого поводження з жінками №1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРАГАТ, Барселона, Королівство Іспанія №44/2013 у справі №7/13-І від 07.06.2013 року, до моменту скасування такого рішення компетентним судом Королівства Іспанія.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Судом встановлено, що з 25.07.2008 року сторони перебували у шлюбі та являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням суду по розгляду справ жорстокого поводження з жінками № 1 у м. Л`ОСПРІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ, Барселона, Королівство Іспанія №44/2013, у справі № 7/13-І від 07.06.2013 року, в якій позивачем виступає ОСОБА_8 , а відповідачем ОСОБА_9 , шлюб між сторонами розірвано.

Опіку над неповнолітнім сином ОСОБА_7 надано матері ОСОБА_1 , при цьому зазначено, що батьківські права здійснюються обома батьками. Місце проживання дитини визначено разом з матір`ю ОСОБА_1 . Встановлено суму аліментів, яка підлягає стягненню з батька на користь матері на утримання дитини, у розмірі 250 євро. Крім цього, має виплачуватись половина додаткових витрат. Ці суми мають бути виплачені батьком, ОСОБА_2 , на наданий матір`ю рахунок в перші п`ять днів кожного місяця (т.1 а.с.42-58).

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , поданого в особі Головного територіального управління юстиції у Київській області до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області про забезпечення повернення дитини.

Рішенням вказаного суду від 02 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2018 року та постановою Верховного Суду від 25 липня 2018 року, позов ОСОБА_1 в особі Головного територіального управління юстиції у Київській області було задоволено:

--- визнано незаконним утримання ОСОБА_2 на території України малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

--- ухвалено повернути ОСОБА_3 на територію Королівства Іспанія за адресою: АДРЕСА_2 -де-Льобрегат, Барселона, Королівство Іспанія;

--- зобов`язано ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , передати малолітнього ОСОБА_3 його матері ОСОБА_1 ;

--- витрати, пов`язані із поверненням дитини ОСОБА_3 до Королівства Іспанія, покладено на ОСОБА_1 ;

--- ухвалено допустити негайне виконання рішення суду в частині повернення дитини ОСОБА_3 його матері ОСОБА_1 (т.2 а.с.32-41).

Рішення суду першої інстанції було мотивовано тим, що ОСОБА_1 призначена опікуном над ОСОБА_7 відповідно до рішення суду із розгляду справ жорстокого поводження з жінками № 1 м. Л`Оспіталет-де-Льобрегат, Барселона, Королівство Іспанія від 07 червня 2013 року та не погоджується із проживанням дитини з батьком на території України, а батько відмовляється добровільно повертати дитину до місця її проживання Королівства Іспанія. Встановивши такі обставини, суд дійшов висновку, що дитина утримується відповідачем незаконно, що є порушенням права ОСОБА_1 піклування над нею.

Постановою Київського апеляційного суду від 02.09.2019 року у справі № 755/12339/17 за поданням головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Лопатинської Надії Олексіївни про оголошення розшуку дитини ОСОБА_3 , боржник: ОСОБА_2 , стягувач: ОСОБА_1 , встановлено, що зобов`язання ОСОБА_2 передати малолітнього ОСОБА_3 його матері ОСОБА_1 фактично не виконано. Вказаною постановою апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.06.2019 року було задоволено, вказану ухвалу суду першої інстанції, якою було відмовлено у задоволенні подання. було скасовано й подання головного державного виконавця про оголошення розшуку дитини ОСОБА_3 було задоволено (т.2 а.с.44-47).

У тому числі на вказані судові рішення, які оприлюднені в ЄДРСР, посилається відповідачка як на підставу своїх заперечень.

Законом України "Про доступ до судових рішень" встановлений порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.4 вказаного Закону судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону, зокрема до відомостей, які дають можливість ідентифікувати фізичну особу.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року, яку змінено постановою Київського апеляційного суду від 26.02.2020 року в частині дати, з якої підлягають стягненню аліменти, у справі № 754/6306/19 за клопотанням ОСОБА_1 про визнання та звернення до виконання в Україні рішень судів Королівства Іспанії, визнано в Україні рішення суду у справах насильства проти жінок № 1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ (Королівство Іспанія) № 44/2013 у справі про розірвання шлюбу № 7/13-1 від 07.06.2013 року. Звернуто до виконання ту частину рішення суду у справах насильства проти жінок № 1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ (Королівство Іспанія) № 44/2013, у справі про розірвання шлюбу № 7/13-1 від 07.06.2013 року, що стосується зобов`язань про утримання дитини ОСОБА_3 , зокрема, зобов`язано ОСОБА_2 , починаючи з 16 лютого 2018 року, проводити оплату визначених судом Королівства Іспанія сум в розмірі 250 Євро, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 24.12.2019 року 6444 гривні 48 копійок плюс половина надзвичайних витрат з періодичністю 1 місяць впродовж п`яти перших днів кожного місяця на визначений банківський рахунок (т.1 а.с.59-72, т.2 а.с.42-43).

Із постанови про відкриття виконавчого провадження №62614126 від 21 липня 2020 року вбачається, що державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вахрамєєвою Я.В. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №754/6306/19 Деснянського районного суду м. Києва, про зобов`язання ОСОБА_2 починаючи з 16 лютого 2018 року проводити оплату визначених судом Королівства Іспанія сум в розмірі 250 Євро, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 24.12.2019 року 6444грн (т.2 а.с.275-276).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року, яка набрала чинності 12.05.2021 року, у справі №754/73/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві Державної адміністрації, про негайне відібрання дитини затверджено мирову угоду, укладену 11 квітня 2021 року між сторонами (т.2 а.с.259-263).

Зі змісту мирової угоди вбачається, зокрема:

1. Сторони досягли домовленості про те, що батьківські права та обов`язки щодо ОСОБА_10 , будуть реалізовуватись батьками спільно. Сторони зобов`язуються всі ключові рішення (навчання, виховання, лікування, крім невідкладних випадків) щодо дитини приймати спільно. Батьки зобов`язуються в період проживання ОСОБА_10 з ними інформувати один одного про стан здоров`я ОСОБА_10 , про результати медичних, діагностичних досліджень Дитини, консультативні висновки лікарів-фахівців щодо ОСОБА_10 , поставлений Дитині діагноз, щеплення і т.п.

2. За спільною згодою ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на час перебування ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в Україні Дитина проживає за адресою проживання Батька. Батько зобов`язаний створити Дитині належні побутові умови для проживання, навчання та розвитку, забезпечити контроль та нагляд за Дитиною.

3. За спільною згодою Батьків та ОСОБА_10 на час перебування Матері та ОСОБА_10 в Королівстві Іспанія Дитина проживає за адресою проживання матері. Мати зобов`язана створити Дитині належні побутові умови для проживання, навчання та розвитку, забезпечити контроль та нагляд за Дитиною.

11. Сторони досягли згоди про те, що Батько під час проживання ОСОБА_10 з ним зобов`язується утримувати Дитину за свій рахунок, брати самостійно участь у витратах на Дитину, пов`язаних з освітою, навчанням, розвагами, заняттями спортом, змаганнями і т.п.

Сторони досягли згоди про те, що Мати під час перебування ОСОБА_10 з нею зобов`язується утримувати Дитину за свій рахунок.

12. Батьки беруть на себе зобов`язання поважати строки та умови цієї угоди до моменту досягнення Дитиною 18 років на принципах спільної і рівної реалізації батьківських прав та обов`язків.

Сторонами не заперечується, що з січня місяця 2017 року малолітній ОСОБА_12 проживає з позивачем ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується, зокрема: актом фактичного місця проживання від 28.02.2020 року; характеристикою ОСОБА_2 від 28.02.2020 року; характеристикою Кислого Андреу зі школи №306 Деснянського району міста Києва від 11.05.2019 року; актом №77 обстеження умов проживання від 26.09.2019 року (т.1 а.с.23-24, 73, 75).

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до ч.1 ст.162 Сімейного кодексу України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно положень ст.181 Сімейного кодексу України:

--- способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина 1);

--- за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина 2);

--- за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3).

Отже, право на стягнення аліментів на утримання дитини має право той з батьків, з ким проживає дитина.

Відповідно до ч.2 ст.197 вказаного кодексу за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно ч.4 ст.273 ЦПК вбачається, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Позиція суду апеляційної інстанції

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що аліменти з позивача на утримання ОСОБА_3 стягуються з 16 лютого 2018 року, також виходив з наявності мирової угоди між сторонами щодо визначення місця проживання дитини, та з урахуванням інтересів дитини дійшов висновку, що є підстави для припинення стягнення з ОСОБА_2 аліментів, з дати початку їх стягнення, а саме з 16 лютого 2018 року.

Суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не може.

Так, судом не було прийнято до уваги факти незаконного утримання позивачем ОСОБА_2 на території України дитини ОСОБА_3 , що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2018 року та постановою Верховного суду від 25.07.2018 року, у цивільній справі № 755/12339/17 за позовом ОСОБА_1 , поданого в особі Головного територіального управління юстиції у Київській області до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області про забезпечення повернення дитини.

Також, зазначеними рішеннями ухвалено повернути ОСОБА_3 на територію Королівства Іспанії та зобов`язано ОСОБА_2 передати малолітнього ОСОБА_3 його матері ОСОБА_1 (т.2 а.с.32-41).

Крім того, як зазначалось, постановою Київського апеляційного суду від 02.09.2019 року у справі № 755/12339/17 за поданням головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Лопатинської Надії Олексіївни про оголошення розшуку дитини ОСОБА_3 , боржник: ОСОБА_2 , стягувач: ОСОБА_1 , встановлено, що зобов`язання ОСОБА_2 передати малолітнього ОСОБА_3 його матері ОСОБА_1 фактично не виконано (т.2 а.с.44-47).

Отже, апеляційний суд вважає, що позивач протиправно утримував у себе малолітнього ОСОБА_3 всупереч наявним судовим рішенням.

Питання визначення місця проживання дитини вже було вирішено, як судом Королівства Іспанії так і судом України, при цьому були враховані інтереси дитини і визначено місце проживання з матір`ю.

Так, право матері ОСОБА_1 на опіку над її сином ОСОБА_7 та на отримання аліментів від позивача було встановлено рішенням суду по розгляду справ жорстокого поводження з жінками №1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРАГАТ, Барселона, Королівство Іспанія №44/2013 у справі №7/13-І від 07.06.2013 року.

Вказане рішення визнано на території України, відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 24.12.2019 року у справі № 754/6306/19 за клопотанням ОСОБА_1 про визнання та звернення до виконання в Україні рішень судів Королівства Іспанії.

Вказаною ухвалою, зі змінами внесеними до неї постановою Київського апеляційного суду від 26.02.2020 року, зокрема, зобов`язано ОСОБА_2 починаючи з 16.02.2018 року, проводити оплату визначених судом Королівства Іспанії сум в розмірі 250 Євро, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 24.12.2019 року 6444,48грн, плюс половину надзвичайних витрат.

Постановою Верховного суду від 23.06.2021 року ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року в незміненій апеляційним судом частині та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року залишено без змін.

Вказане рішення оприлюднено в ЄДРСР.

Отже, Верховний суд погодився з тим, що наявні підстави для виконання рішення суду по розгляду справ жорстокого поводження з жінками №1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРАГАТ, Барселона, Королівство Іспанія №44/2013 у справі №7/13-І від 07.06.2013 року на території України, зокрема щодо зобов`язання ОСОБА_2 починаючи з 16.02.2018 року, проводити оплату визначених судом Королівства Іспанії сум в розмірі 250 Євро, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 24.12.2019 року 6444,48грн.

Однак, апеляційний суд вважає, що укладення мирової угоди між сторонами від 11.04.2021 року, яку затверджено ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.04.2021 року у справі №754/73/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві Державної адміністрації, про негайне відібрання дитини, надає підстави для припинення стягнення аліментів з ОСОБА_2 , починаючи з дати набрання чинності ухвали від 26.04.2021 року, а саме з 12.05.2021 року.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що за умовами мирової угоди сторони досягли згоди про те, що Батько під час проживання ОСОБА_10 з ним зобов`язується утримувати Дитину за свій рахунок, брати самостійно участь у витратах на Дитину, пов`язаних з освітою, навчанням, розвагами, заняттями спортом, змаганнями і т.д. та досягли згоди про те, що Мати під час перебування ОСОБА_10 з нею зобов`язується утримувати Дитину за свій рахунок.

Крім того, за умовами мирової угоди, за спільною згодою ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на час перебування ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в Україні Дитина проживає за адресою проживання Батька та за спільною згодою ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на час перебування Матері та ОСОБА_10 в Королівстві Іспанія Дитина проживає за адресою проживання матері.

Тобто, фактично вказаною мировою угодою сторони, враховуючи якнайкращі інтереси дитини, повністю змінили стан речей, який існував до того часу з приводу місця проживання дитини та її утримання, вони визначили місце проживання дитини і з батьком і з матір`ю, визначили, що під час перебування дитини з кожним з батьків її утримання забезпечує той з батьків, у кого перебуває дитина. Зазначене надає підстави для припинення стягнення аліментів з ОСОБА_2 починаючи з дати набрання чинності ухвали від 26.04.2021 року про затвердження мирової угоди, а саме з 12.05.2021 року. Задоволення позову у повному обсязі означало б узаконення неправомірних дій позивача, який до укладення мирової угоди протиправно утримував у себе малолітнього ОСОБА_3 всупереч наявним судовим рішенням.

Висновки суду апеляційної інстанції

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції відповідно до п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, слід змінити та припинити стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , визначених рішенням суду у справах насильства проти жінок №1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕЛЬОБРАГАТ (Королівство Іспанія) №44/2013, в сумі 250 Євро, починаючи з дати набрання чинності ухвали від 26.04.2021 року, а саме з 12.05.2021 року.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Меркулової Лариси Анатоліївни, діючої від імені ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 24 червня 2021 року змінити в частині дати припинення стягнення аліментів, а саме припинити стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , визначених рішенням суду у справах насильства проти жінок №1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕЛЬОБРАГАТ (Королівство Іспанія) №44/2013, в сумі 250 Євро, починаючи з 12 травня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 18 жовтня 2021 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.А. Кузнєцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська