Провадження № 2-з/638/462/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Цвіра Д.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни, приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренко Д.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

06 жовтня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни, приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренко Д.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій позивачка просить суд:

- визнати виконавчий напис №1208 від 14.06.2021 року вчинений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлією Олександрівною про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , яка є боржником перед ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» в розмірі 2 684 550,94 грн. на підставі заяви ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно із вищевказаним позовом, позивачкою подана заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 1208 від 14.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О., обґрунтована тим, що означений вид забезпечення позову спрямований перш за все проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, тощо, що у свою чергу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав позивачки, за захистом яких вона звернулась до суду.

08 жовтня 2021 року матеріали вищевказаної заяви про забезпечення позову канцелярією суду передані на розгляд судді Цвірі Д.М.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії .

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Необхідність застосування заявленого позивачкою заходу забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 1208 від 14.06.2021 року, обґрунтована тим, що він спрямований перш за все проти несумлінних дій з боку відповідача, який на переконання заявниці може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, тощо, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Суд зазначає, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

В обґрунтування заяви про вжиття заявленого позивачкою заходу забезпечення позову, заявницею не наведено жодних обставин та не надано жодних доказів на підтвердження повідомлених нею обставин/ризиків.

Окрім формального посилання на те, що без застосування заявленого виду забезпечення позову, існує ймовірність ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, з огляду на ймовірність несумлінних дій з боку відповідача, заява про забезпечення позову не містить будь-яких обґрунтованих мотивів співмірності застосування такого заходу із предметом позову, підтверджених належними та достатніми доказами. Саме лише посилання на потенційну можливість порушення прав позивачки без наведення відповідного обґрунтування підтвердженого належними доказами, не є підставою для задоволення відповідної заяви.

З урахуванням наведеного, суд не знаходить правових підстав для задоволення вищевказаної заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни, приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренко Д.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua).

Суддя Д.М. Цвіра