і м е н е м У к р а ї н и
06 жовтня 2021 року м. Волноваха
Волноваський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Безрук Т.В.,
за участі секретаря Чемезової Г.О.,
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в місті Волноваха Донецької області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
18.12.2019 року позивач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення суми заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_1 і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач звернулась до ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала кредитний договір № GP 5926060 (надалі кредитний договір) від 24.01.2014 року, згідно до якого отримала кредит у сумі 12 160 грн.
19 липня 2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал».
На баланс ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» внаслідок приєднання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором.
Позичальник порушив зобов`язання за кредитним договором і станом на 29 листопада 2019 року має заборгованість 27 678,17 грн., яка складається з: 6898,45 грн. - заборгованість за кредитом; 313,02 грн. - заборгованість за процентами; 6 323,44 грн. - заборгованість за комісією; 14 143,26 грн. - нараховані штрафні санкції.
Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 27 678,17 гривень за кредитним договором № GP 5926060 від 24.01.2014 року та 1 921,00 гривень - витрати зі сплати судового збору.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.
Представник відповідача адвокат Байрачний О.І. у судове засідання не з`явився, надав клопотання в якому просив справу розглянути без його участі, у задоволенні позову відмовити, просив застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин та врахувати суму заборгованості у розмірі 5 515,25 грн., яка була стягнута з відповідача у виконавчому провадженні № 592104 на підставі виконавчого напису № 9816 від 02.05.2019 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. та безпідставно зарахована позивачем у рахунок погашення заборгованості у період 2014-2015 р.р.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала, просить врахувати доводи її представника у справі.
Розглянувши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.
19 липня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»
Відповідно до п. 1.1. Статуту АТ «Перший Український Міжнародний Банк», він є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» і АТ «Банк Ренесанс Капітал», в результаті реорганізації АТ «Банк Ренесанс Капітал» шляхом приєднання до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», згідно рішення загальних зборів акціонерів АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (протокол № 68 від 14 березня 2015 року) та згідно рішення єдиного акціонера АТ «Банк Ренесанс Капітал» (рішення № 2 від 14 березня 2015 року)
24.01.2014 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 підписали анкету та Пропозицію укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) і загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків.
Як вбачається із змісту «Пропозиції укласти договори (оферта)», між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 укладався договір про надання споживчого кредиту № GP 5926060 від 24.01.2014 року.
Пунктом 2.2 частини 2 «Основні умови» Пропозиції, визначена сума кредиту 12 160 гривень, в тому числі 10 000 грн. на загальні споживчі цілі, 2 160 грн. на оплату договору страхування.
Пунктом 2.3 цієї частини встановлено строк кредиту та договору страхування - 48 місяців.
У «Пропозиції укласти договори (оферта)» зазначений графік платежів, за яким встановлено: - дату платежу до 24 числа кожного календарного місяця; - платіжні періоди з 24.01.2014 року по 24.01.2018 року, усього 48 місяців; - сума платежу 517,75 грн. щомісяця та 517,25 грн. останній платіж, з яких: 243,20 грн. щомісяця комісія за обслуговування кредитної заборгованості.
Відповідно до п. 2.1 Розділу 2 «Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків», Банк зобов`язався надати Позичальнику Кредит з метою та у Сумі Кредиту, вказаній в Пропозиції, та в порядку, передбаченому цим Розділом, а Позичальник зобов`язалась сплатити Банку Разову комісію, своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку Проценти за користування Кредитом та Комісії, використати його за цільовим призначенням виконати інші умови Кредитного Договору та повертати кредит Банку частинами у сумах та терміни, визначені у Графіку платежів, але в будь-якому випадку не пізніше останнього дня Строку кредиту, зазначеного в Пропозиції.
Згідно пункту 4.2 Розділу 2 «Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків», за обслуговування кредитної заборгованості позичальник щомісячно сплачує комісію у розмірі, вказаному в Пропозиції, від початкової суми кредиту, наданого Банком згідно з цим розділом (база розрахунку комісії).
Таким чином, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли відносини на підставі кредитного договору № GP 5926060 від 24.01.2014 року, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит на загальні споживчі цілі у розмірі 12 160 грн., строком дії на 48 місяців до 24.01.2018 року, умовами якого встановлені: - дату платежу до 24 числа кожного календарного місяця; - платіжні періоди з 24.01.2014 року по 24.01.2018 року, усього 48 місяців; - сума платежу 517,75 гривень щомісяця та 517,25 гривень останній платіж, з яких: 243,20 грн. щомісяця комісія за обслуговування кредитної заборгованості.
Банк виконав взяте на себе зобов`язання та надав позичальнику кошти в розмірі, визначеному в кредитному договорі.
Даний договір міститься в матеріалах справи, визнається відповідачем, містить відомості про прізвище та підпис особи позичальника, тому є належним доказом.
В ході судового розгляду підтверджені обставини з приводу того, що позичальник не виконав умови кредитного договору належним чином, з огляду на що утворилася заборгованість за кредитом та процентами.
Представник відповідача заявив про застосування позовної давності до заявлених вимог.
Щодо заяви представника відповідача про застосування позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися о суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Стаття 257 ЦК України встановлює тривалість загальної позовної давності у три роки.
Частиною 1 ст.259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Відповідно до положень ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
До винесення судом рішення відповідачем зроблено заяву про застосування судом позовної давності.
Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Якщо умовами договору встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.
У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення кого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15.
Згідно Довідки про стан та історію заборгованості за кредитним договором № GP 5926060 від 24.01.2014 року, заборгованість за комісією, яка утворилася станом на 25.02.2015 року, була сплачена 22.07.2015 року у сумі 94,33 грн..
Відповідно до Виписки по особовому рахунку, останній платіж по погашенню кредиту відповідачем було здійснено 22.07.2015 року.
Позивач звернувся до суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 18 грудня 2019 року..
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку Банку не повернуті, останній платіж відповідачем було здійснено 22.07.2015 року, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд в межах загального трирічного строку позовної давності за період з 18 грудня 2016 року по 24 січня 2018 року, тобто 14 місяців, в межах строку дії кредитного договору, оскільки Банк звернувся до суду з позовом 18 грудня 2019 року.
У розділі «Графік платежів» «Пропозиції укласти договори (оферта)», крім інших умов, зазначена сума платежу 517,75 грн. щомісяця та 517,25 грн. останній платіж, з яких: 243,20 грн. щомісяця комісія за обслуговування кредитної заборгованості.
Щомісячний платіж по кредиту складає 274,55 грн. (517,75 грн. 243,20 грн.).
Таким чином, відповідач повинна сплатити позивачу заборгованість по кредиту у сумі 3 843 гривень 70 коп. ( 274,55 грн. х 14 місяців = 3 843,70 грн.), та 313,02 грн. заборгованість за процентами, загальною сумою 4156,72 грн.
Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією в сумі 6 323 гривень 44 коп. задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.
Оскільки відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін у даній частині визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Таким чином, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії суд вважає необхідним відмовити, оскільки такі умови призводять до зміни у витратах позичальника, що є незаконним в силу частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», що має своїм наслідком нікчемність умов договору в цій частині.

Щодо вимог про штрафні санкції у розмірі 14 143,26 грн., суд звертає увагу на наступне.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-УП введений мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов`язаннями. Так, відповідно до статті 2 цього Закону, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Відповідач ОСОБА_1 відповідно до інформації наданої відділом ведення Реєстру територіальної громади міста Волноваха Донецької області від 30.10.1989 року зареєстрована у смт. Новотроїцьке, Волноваського району, Донецької області, тобто у населеному пункті, який внесено до вищевказаного переліку, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року за № 1275-р.

Відповідно, нараховані позивачем штрафні санкції в сумі 14 143,26 грн. стягненню не підлягають.

Таким чином, неповерненням кредиту відповідач в односторонньому порядку порушила зобов`язання, визначені умови кредитного договору, що є неприпустимим, тому з неї на користь позивача підлягає стягненню невиплачена сума кредиту 3 843,70 грн. та проценти 313,02 грн., загальною сумою 4156,72 грн.

З наданих представником відповідача документів вбачається, що у виконавчому провадження № 592104 постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.06.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. на підставі Виконавчого напису № 9816 приватного нотаріуса КМНО Хара Н.С. від 02 травня 2019 року стягнуто з відповідача/боржника ОСОБА_1 на користь позивача у розмірі 5 515,25 грн., за кредитним договором № GP 5926060 від 24.01.2014 року .

Відповідні відомості про примусове стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 5 515, 25 грн., у період з 07.08.2019 року по 07.10.2019 року, зазначені у роздруківці з особового рахунку відповідача, долученого позивачем до позовної заяви .

Суд враховує, що зазначена сума 5 515,25 грн. неправомірно зарахована позивачем в рахунок погашення заборгованості за кредитом та комісією за період з 28.10.2014 року по 25.11.2015 року, оскільки позивач має право на стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 18 грудня 2016 року.

Таким чином, враховуючи стягнення з відповідача у виконавчому провадження № 592104 заборгованості у розмірі 5 515,25 грн. за кредитним договором № GP 5926060 від 24.01.2014 року, суд вважає, що заборгованість відповідача за кредитним договором відсутня, зобов`язання відповідача за цим договором виконані у повному обсязі, що є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12-13, 76-82, 89, 247, 263-265, 268, 280-284, 288-289, 354 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 623, 624, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № GP 5926060 від 24.01.2014 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду

Суддя