Провадження № 22-ц/801/1935/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 рокуСправа № 127/14489/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

за участі секретаря судового засідання Михайленко А. В., особи, яка подала апеляцій-ну скаргу, позивача ОСОБА_1 , представників відповідачів ОСОБА_2 адвоката Кашпрук О. В., Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» адвока-та ОСОБА_3 , розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у по-рядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні у м. Він-ниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонер-

ного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз», Това-

риства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» про визнання не-

дійсними договорів з розподілу природного газу, постачання природного

газу побутовим споживачам,

за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 квітня 2021 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Вінниці за головування судді Жмудя О. О., повний текст якого складений 11 травня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

09 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Оператор газорозпо-дільної системи «Вінницягаз» ( далі - АТ «Вінницягаз» ), Товариства з обмеженою відповідальністю ( далі - ТОВ ) «Вінницягаз Збут» про визнання недійсними дого-ворів з розподілу та постачання природного газу побутовим споживачам. Позов моти-вований наступними обставинами. Рішенням Староміського районного суду м. Вінни-ці від 26 лютого 2008 року у цивільній справі № 127/2-21-2008 року розділена садиба між колишнім подружжям, сторонами у цій справі, по АДРЕСА_1 . Рішення виконане органом державної виконавчої служби у повному обсязі. Питання розподілу системи газопостачання будинку перед судом не ставилося і не розглядалося. Уся проектно-технічна документація, розрахункова книжка з оплати природного газу та особовий рахунок № НОМЕР_1 були видані ОСОБА_1 . Згодом 15 липня 2015 року з позивачем був укладений договір № «Про надан-ня населенню послуг з газопостачання», він є споживачем природного газу. На да-ний час система газопостачання у виділеній частині будинку ОСОБА_1 відсутня. У травні 2019 року позивач звертався в суд з позовом до ОСОБА_2 , ПАТ «Він-ницягаз» ( тепер АТ ) та ТОВ «Вінницягаз Збут» про скасування укладеного між ними договору газопостачання від 15 вересня 2015 року № , однак у задоволенні позову йому було відмовлено. Питання про визнання недійсними типових договорів від 10 січня 2019 року № щодо розподілу природного газу, його по-стачання побутовим споживачам не ставилося. Вказані договори були укладені між ОСОБА_2 та газорозподільною компанією AT «Вінницягаз» і постачаль-ником ТОВ «Вінницягаз Збут» з грубими порушеннями Кодексу газорозподільних систем, а також у зв`язку з наданням ОСОБА_2 неправдивої інформації. У ОСОБА_2 відсутній об`єкт, підключений в установленому порядку до газороз-подільної системи оператора газорозподільних систем, тобто ОСОБА_2 не вико-нала обов`язкової умови надання їй послуги з розподілу природного газу. Також ОСОБА_4 не виконала вимоги пункту 12.7 оспорюваного договору, ос-кільки відсутній акт розмежування балансової належності та експлуатаційної від-повідальності сторін. При укладенні договору ОСОБА_2 надала неправдиві да-ні, вказавши лічильник газу UG G4 № 106232, який знаходиться на території позивача і є його власністю. Вказані типові договори порушують права позивача, укладені з грубими порушеннями Кодексу газорозподільних систем, Закону України «Про ринок природного газу», є незаконними, у зв`язку з чим ОСОБА_1 просив суд визнати їх недійсними.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3850,00 гривень.

Не погоджуючись з ухваленим 29 квітня 2021 року рішенням суду першої інстан-ції, ОСОБА_1 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення. Скаржник вважає оскаржуване рішення не-законним, необгрунтованим через неповне встановлення судом обставин справи, не-відповідність викладених у ньому висновків обставинам справи, ухвалення рішення з порушенням норм процесуального і матеріального права. ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не дав йому можливості висловити свої доводи та докази у справі, проігнорував надання відповідачами неправдивої інформації, доказів, суб`єктивно за-стосував норми Кодексу газорозподільних систем. Позивач не займається комерцій-ною діяльністю, не з цією метою використовує систему газопостачання, а для побу-тових потреб. У ОСОБА_2 відсутня будь-яка проектна документація, вона не набула права правомірного відбору природного газу, оскільки не зверталася до АТ «Вінницягаз» із заявою про укладення договору на приєднання до газових мереж або про реконструкцію уже підключеного об`єкта газопостачання за згодою позивача. ОСОБА_5 зазначає умови газопостачання будинку АДРЕСА_1 , що викладені у письмових поясненнях, листі ПАТ «Вінницягаз» від 17 гру-дня 2015 року, 28 листопада 2018 року, тобто ще до звернення в суд з цим позовом, підкреслює виконання ним вимог газопостачальника щодо розробки та виготовлення технічних умов, погодження проектної документації на газифікацію його частини бу-динку, але з невідомих для нього причин йому відмовлено у підключенні до системи газопостачання. Посилаючись на постанову Національної комісії, що здійснює дер-жавне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496 «Про затвердження Правил постачання природного газу», зареєстровану у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/ 27827, ОСОБА_1 вказує, що за однією поштовою адресою укладається один договір з постачання при-родного газу, а, ураховуючи перебування об`єкта побутового споживача у власності кількох осіб, договір укладається з одним із співвласників ( користувачів ) за умови письмової згоди усіх інших співвласників ( користувачів ). Письмова згода ним на укладення договору з ОСОБА_2 не надавалася, тому такий договір укладений з порушеннями чинного нормативно-правового акта, є незаконним. Інші доводи пози-вача за його позицією викладені у позовній заяві, заяві про усунення недоліків звер-нення до суду, відповідях на відзиви відповідачів, але вони судом проігноровані, за-лишені поза увагою, в основу рішення покладені доводи відповідачів, що протирічать чинному законодавству України, нормативно-правовим актам у сфері газопостачання, у зв`язку з чим рішення є незаконним і його потрібно скасувати. Крім цього ОСОБА_1 підкреслює, що як учасник бойових дій він звільнений від сплати судового збору, який є для нього обтяжливим, проте суд проігнорував його прохання про реструкт-уризацію його сплати.

08 вересня 2021 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив відповідачки ОСОБА_2 , її представника адвоката Кашпрук О. В. на апеляційну скаргу пози-вача ОСОБА_1 , де зазначається, що оскаржуване рішення суду є законним, обгрунто-ваним, воно не спростовується доводами апеляційної скарги, через що скарга підлягає залишенню без задоволення. Суд сприяв позивачу у реалізації його процесуальних прав. Житло ОСОБА_6 приєднане до системи газопостачання ще до набрання чинності Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, тому є безпідставним твердження ОСОБА_1 про не-дотримання відповідачкою норм вказаного Кодексу.

Позивач оскаржує договори, стороною у яких він не є, посилається на відмову АТ «Вінницягаз» у підключенні належної йому частини будинку до системи газопоста-чання, але не надав жодного доказу такої відмови. Внутрішня система газопостачання частини будинку позивача не врізана до труби-вводу у зв`язку з розміщенням газово-го котла у житловій кімнаті, через що йому неодноразово роз`яснювалася необхід-ність змінити цільове призначення цього приміщення на нежитлове, однак він не ви-конує запропонованого варіанту вирішення питання. Позивач не довів порушення йо-го цивільного права чи інтересу газопостачанням частини будинку ОСОБА_2 . Суд розподілив судові витрати у справі, що понесені відповідачкою, фактично вста-новлені представленими документами та визнані відповідачем у судовому засіданні 29 квітня 2021 року, що підтверджується технічним записом цього засідання. За пози-цією відповідачки та її адвоката апеляційна скарга ОСОБА_1 має бути залишена без задоволення, а оскаржуване ним рішення суду - без змін.

14 вересня 2021 року до апеляційного суду надійшов відзив представника ТОВ «Вінницягаз Збут» адвоката Рибака В. В. на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка, на думку представника відповідача, задоволенню не підлягає, оскільки її доводи є без-підставними та необґрунтованими. Натомість оскаржуване рішення суду ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства України, з урахуванням усіх фактич-них обставин справи, правильним застосуванням норм процесуального і матеріаль-ного права, за з`ясування обставин, що мають істотне значення для правильного вирі-шення спору, з наданням належної правової оцінки усім доказам, наявним у матері-алах справи, грунтуючись на повному, об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін. Суд першої інстанції не допустив жодних порушень норм процесуального права, тому посилання ОСОБА_1 на обмеження його прав не відповідають дійсності, що підтверджується технічним записом судового засідання, доданим до матеріалів справи.

Згідно з поясненням представника ТОВ «Вінницягаз Збут» адвоката Рибака В. В. типовий договір від 10 січня 2019 року № про постачання природного газу побутовим споживачам між ТОВ «Вінницягаз Збут» та ОСОБА_2 укладе-ний на підставі діючого законодавства на момент укладення договору, Типової форми з постачання природного газу, затвердженої постановою НКРЕКП ( Регулятор ) від 30 вересня 2015 року № 2500, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 06 лис-топада 2015 року за № 1386/27831 з наступними змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 11 серпня 2016 року № 1418. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі та умовах Типового договору, затвердженого зазначеною вище постановою НКРЕКП. Між ТОВ «Вінницягаз Збут» і ОСОБА_2 укладений відповідний договір про надання послуг з газопостачання її частини будинку АДРЕСА_1 на абсолютно законних підставах. Посилаючись на норми статей 203, 228-233, 667-628, 638 ЦК України, представник відповідача підкреслює, що жоден з наведених ОСОБА_1 аргументів, підстав для визнання договору про надання населенню послуг з газопостачання недійсним не може бути застосованим для задоволення його вимог, вони не відповідають фактич-ним обставинам справи. Виклавши у відзиві фактичні обставини справи, представник відповідача зауважує, що наведені скаржником підстави для скасування рішення суду першої інстанції необгрунтовані, рішення суду не підлягає скасуванню, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Визначеним законом та забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 30 серпня 2021 року правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався представник від-повідача АТ «Вінницягаз» Ліфанчук М. О., котрий не з`явився в судове засідання, по-давши натомість 13 жовтня 2021 року апеляційному суду заяву в електронній формі, де просить розглянути справу без його участі за наявними у ній матеріалами з ураху-ванням відзиву на позовну заяву. Щодо задоволення апеляційної скарги представник товариства заперечує. У відповідності до норм статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу у відсутності представника АТ «Вінницягаз» адвоката Ліфанчука М. О.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , представників відповідачів адвокатів Кашпрук О. В., ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні у спра-ві докази, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішен-ня в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на за-садах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухва-лене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуаль-ного права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясова-них обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками справи, що за зверненням ОСОБА_2 10 січня 2019 року між нею та ТОВ «Вінницягаз Збут» укладений договір про надання послуг з постачання природного газу, між нею та АТ «Вінницягаз» укладений договір з розподілу природного газу. При цьому було ура-ховано, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 26 лютого 2008 року, що набрало законної сили та у повному обсязі виконане державною виконавчою службою, у справі № 2-21-2008 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частку будинку та земельної ділянки, був розділений житловий будинок АДРЕСА_1 . Після поділу садиби у судовому порядку між колишнім подружжям ОСОБА_9 кожен з них став власником окремої, конкретно визначеної частини будинку, спільна сумісна часткова власність на нього припинилася.

ТОВ «Вінницягаз Збут» ( відповідач у справі ) як повноправний суб`єкт господа-рювання надає населенню послуги з постачання природного газу, повноваженнями стосовно поділу системи газопостачання між власниками майна товариство не наді-лене. Послуги з газопостачання, розподілу природного газу надаються споживачам виключно на підставі договорів, що укладаються ними з газопостачальником і газо-розподільним підприємством відповідно до Типового договору, затвердженого в уста-новленому порядку. Для укладення договору споживач зобов`язаний пред`явити: до-кумент, що посвідчує особу споживача, технічний паспорт на будівлю або домову книгу, довідку про зареєстрованих осіб у приватному будинку ( стосовно цієї кон-кретної справи ), його частині, яка належить на праві власності заявнику, документ, що підтверджує право власності на квартиру, приватний будинок або користування ним.

ОСОБА_2 надала відповідачам усі документи, передбачені Правилами по-стачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 06 лис-топада 2015 року за № 1382/27827. У ТОВ «Вінницягаз Збут» не було підстав відмо-вити ОСОБА_2 в укладенні договору. Узагалі газопостачальні та газорозпо-дільні підприємства, що здійснюють постачання і розподіл природного газу на закріп-леній території, не вправі відмовити споживачеві, об`єкти якого розміщені на цій те-риторії, в укладенні договору, у наданні послуг.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції прийняв до уваги, що виділена йому частина будинку не була забезпечена газопостачанням, але такий недолік був компенсований зменшенням її вартості, а ОСОБА_2 сплатила позивачу 30760,00 гривень за належність їй системи газопостачання включно з лічильником. ОСОБА_1 здійснив реконструкцію системи газопостачання у належній йому частині будинку. 13 вересня 2018 року ОСОБА_2 , реагуючи на інформа-ційні листи ПАТ «Вінницягаз» ( тепер АТ ) та ТОВ «Вінницягаз Збут» з пропозицією приєднатися до умов Типових договорів, подала до ПАТ «Вінницягаз» заяву-приєд-нання до умов Типового договору розподілу природного газу, до ТОВ «Вінницягаз Збут» - заяву-приєднання до умов Типового договору постачання природного газу по-бутовим споживачам, затверджених постановами НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, № 2500. Суд наголосив, що обидва оспорювані договори є типовими, публіч-ними договорами приєднання. На підставі норм статей 633, 634, 641, 642 ЦК України договори постачання, розподілу природного газу укладаються побутовим споживачем шляхом приєднання до Типового договору. Таким чином були укладені оспорювані ОСОБА_1 договори між ОСОБА_2 та двома рештою інших відповідачів.

Суд першої інстанції зробив висновок про те, що ОСОБА_1 не були доведені підстави недійсності укладених ОСОБА_2 з АТ «Вінницягаз» та ТОВ «Він-ницягаз Збут» договорів приєднання з постачання і розподілу природного газу, права позивача на отримання послуг з постачання природного газу до його частини будин-ку, інші цивільні права, охоронювані законом інтереси не порушені, що стало під-ставою для відмови у задоволенні позову.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду по-годжується, оскільки вони є правильними, об`єктивними, справедливими, зробленими з урахуванням усіх фактичних обставин справи; суд правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, що їх регулюють, не порушив вимог про-цесуального законодавства.

Оскаржуючи судове рішення від 29 квітня 2021 року, позивач ОСОБА_1 ствер-джує про надання відповідачами неправдивої інформації, доказів, суб`єктивне засто-сування судом норм Кодексу газорозподільних систем. При цьому скаржник обмежу-ється узагальненими висловами, посилається на норми чинного законодавства в ці-лому, не вказуючи конкретно, у чому полягає порушення його прав та інтересів та якими діями чи бездіяльністю відповідачів. За фактичними обставинами справи ОСОБА_1 здійснив усі необхідні роботи по приєднанню до системи газопостачання його будинку, то чому не вирішує в установленому порядку питання узаконення своїх від-носин з газопостачальним та газорозподільчим підприємствами залишається ним не відкритим. За таких обставин слід дійти висновку, що ОСОБА_1 не виконуються окремі вимоги АТ «Вінницягаз» та ТОВ «Вінницягаз Збут», які ним не висвітлю-ються, замовчуються, проте він убачає незаконність у діях усіх відповідачів стосовно газопостачання частини будинку ОСОБА_2 , яка, на його помилкову думку, не зверталася до АТ «Вінницягаз», ТОВ «Вінницягаз Збут», із заявами про укладення договору на приєднання до газових мереж або про реконструкцію уже підключеного об`єкта газопостачання, до чого він не має жодного правового відношення. Беручи до уваги поділ будинку між колишнім подружжям в натурі з конкретизацією приміщень у ньому, припинення спільної часткової власності співвласників будинку, посилання ОСОБА_1 на необхідність його згоди на газопостачання частини будинку ОСОБА_2 є необгрунтованим і безпідставним. Відповідні норми матеріального права за-кріплені у статтях 364, 367, 372 ЦК України, якими передбачено наступне. Співвлас-ник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припи-няється. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між спів-власниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За наслідками перегляду оскаржуваного рішення суду на предмет законності й об-ґрунтованості апеляційний суд дійшов висновку про неможливість погодитися з дово-дами апеляційної скарги, оскільки вони спростовуються змістом самого оскаржу-ваного судового рішення.

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що взаємовідносини між газопоста-чальними та газорозподільними підприємствами і побутовими споживачами природ-ного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом га-зорозподільних систем України, Типовими договорами з постачання природного газу та його розподілу, форма яких затверджена постановами НКРЕКП ( Регулятор ) від 30 вересня 2015 року № 2498, № 2500, розміщеними на офіційному веб-сайті Регулятора. Договори приєднання, що укладаються з побутовими споживачами, не потребують письмової форми, двостороннього підписання його сторонами. У випадку, що має місце, за зверненням ОСОБА_2 відповідні договори укладені, що жодним чи-ном не є перешкодою для ОСОБА_1 як побутового споживача природного газу укласти власні договори з газопостачальним та газорозподільним підприємствами, ви-значивши приміщення, де розміщений газовий котел, не житловим. У матеріалах справи немає жодного документа, який би свідчив про неможливість для ОСОБА_1 вирішити питання газопостачання належної йому на праві приватної власності час-тини будинку АДРЕСА_1 .

Не убачається порушень чинного законодавства також у тій частині оскаржувано-го судового рішення, де суд вирішив питання розподілу судових витрат у справі. Суд вірно виходив з того, що предмет спору у цій цивільній справі не пов`язаний з по-рушенням прав ОСОБА_1 як учасника бойових дій. При цьому необхідно керуватися сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року правовим висновком, викладеним у справі № 545/1149/17, про те, що, вирішую-чи питання стосовно стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойо-вих дій ( прирівняної до нього особи ), для правильного застосування норм пункту тринадцятого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти, чи стосується така справа захис-ту цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус вете-ранів війни, гарантії їх соціального захисту». З огляду на предмет спору у цій справі, підстави вимог позивача ОСОБА_1 , слід дійти висновку про правомірність вирішен-ня судом першої інстанції питання про відшкодування ОСОБА_2 за його раху-нок у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог понесених нею витрат з опла-ти професійної правничої допомоги. Стосовно питання реструктуризації стягнутих судових витрат, то це питання відноситься до компетенції державної виконавчої служби, воно буде актуальним на час виконання рішення суду.

Таким чином висновки суду першої інстанції щодо законності й обґрунтованості відмови у задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_1 є правильними.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти Укра-їни» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подіб-них неспростованих презумпцій щодо фактів. Європейський суд з прав людини вка-зав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з на-лежним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргу-мент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року ).

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить доцільним повторювати мотиви вірного рішення суду першої інстанції, а вважає достатнім їх підтримати у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні суду, не дають підстав визнати це рішення ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи. Оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, тому апеляційну скаргу позивача, як уже зазначалося, належить залишити без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з прав-ничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допо-моги за рахунок держави. За результатами розгляду цієї справи витрати на професій-ну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відтак належить вирішити по суті вимогу відповідачки ОСОБА_10 та її представника фахівця у галузі права про відшкодування витрат з опла-ти професійної правничої допомоги під час перегляду справи апеляційним судом.

Статтею 141 ЦПК України визначений порядок розподілу судових витрат між сто-ронами у справі. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задово-лених позовних вимог. У разі відмови у позові судовий збір покладається на позивача.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеля-ційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуаль-ного права.

Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінни-цягаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» про визнання недійсними договорів з розподілу природного газу, постачання природного газу побу-товим споживачам - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , меш-канця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 -лаївни 2020,00 гривень ( дві тисячі двадцять гривень 00 коп. ) судових витрат з оплати професійної правничої допомоги, понесених у зв`язку з апеляційним переглядом рі-шення суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак во-на може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трид-цяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський