Провадження №2/748/482/21
Єдиний унікальний № 751/1827/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді: Майбороди С.М.,

з участю секретаря судового засідання Оніщенко Ю.В.,

представника позивача - адвоката Тарабанька Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА», ОСОБА_2 про визнання договорів поруки припиненими,-

В С Т А Н О В И В:

21 квітня 2021 року з Новозаводського районного суду міста Чернігова надійшла за підсудністю справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «НАДРА», ОСОБА_2 , в якому позивач просила визнати припиненими договори поруки, укладені між ПАТ КБ «НАДРА», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : з 20.05.2009 року договір поруки від 14 лютого 2007 року до кредитного договору № 13/01/МК/2007-840 від 14.02.2007 року; з 22.06.2009 року договір поруки від 26 лютого 2007 року до кредитного договору № 13/02/МК/2007-840 від 26.02.2007 року; з 20.04.2009 року договір поруки від 06 листопада 2007 року до кредитного договору № 13/31/АП/2007-840 від 13.07.2007 року; з 20.05.2009 року договір поруки від 03 жовтня 2007 року до кредитного договору № 13/26/МК/2007-840 від 03.10.2007 року; з 20.05.2009 року договір поруки від 01 лютого 2007 року до кредитного договору № 13/38/МК/2008-840 від 01.02.2008 року.

Позов обґрунтовано тим, що вказані вище договори поруки були укладені позивачем з банком для забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами, позичальником по яких є ОСОБА_2 . По кредитним договорам боржника ОСОБА_2 утворилась заборгованість і з 2008 року настав строк виконання основного зобов`язання. Оскільки протягом шестимісячного строку банком не було пред`явлено вимоги до поручителя, а тому відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука на час звернення банку з позовом до суду вже була припиненою.

Ухвалою від 13 травня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

18 червня 2021 року проведено підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлений позов та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовні заяві.

Відповідач ПАТ КБ «НАДРА», будучи повідомленим належним чином, не забезпечили явку свого представника в судове засідання.

Відповідач ОСОБА_2 , що був повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2011 року позов ПАТ КБ "Надра" задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість по кредитними договорами: № 13/26/МК/2007-840 в розмірі 326160,30 грн, № 13/31/АП/2007-840 в розмірі 53331,89 грн, № 13/15/МК/2007-840 в розмірі 128003,39 грн, № 13/02/МК/2007-840 в розмірі 128860,25 грн, № 13/01/МК/2007-840 в розмірі 83319,93 грн, № 13/38/МК/2007-840 в розмірі 409191,35 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра» про визнання недійсним договорів відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 29.07.2013 року у справі №2-427/2011 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра" заборгованості за кредитним договором №13/15/МК/2007-840 в сумі 128 003,39 грн скасовано (абзац 4 резолютивної частини рішення), і в задоволенні позову до ОСОБА_1 в цій частині відмовлено. Змінено рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2011 року, виклавши абзаци 2, 3, 5, 6, 7 резолютивної частини рішення в наступній редакції: "Стягнути солідарно: з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра" заборгованості за кредитними договорами: №13/26/МК/2007-840 в сумі 326 160,30 грн; №13/31/АП/2007-840 в сумі 53 331,89 грн; №13/02/МК/2007-840 в сумі 128860,25 грн; №13/01/МК/2007-840 в сумі 83319,93 грн; №13/38/МК/2007-840 в сумі 409 191,35 грн".

При розгляді вказаної вище справи судами встановлено, що між ПАТ КБ „Надра" та ОСОБА_2 було укладено ряд договорів кредиту.

Так, 14 лютого 2007 року між ВАТ КБ „Надра" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №13/01/МК/2007-840, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 17000 доларів США, строком користування по 13 лютого 2012 року (включно), на умовах погашення кредиту згідно графіку та виплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 15,5% річних.

З метою виконання зобов`язань по даному кредитному договору між Банком та ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 було укладено договори поруки, згідно яких поручителі взяли на себе зобов`язання перед кредитором відповідати по зобов`язаннях позичальника ОСОБА_2 , які виникають з умов кредитного договору №13/01/МК/2007-840 від 14 лютого 2007 року.

Банк свої зобов`язання за зазначеним договором кредиту виконав належним чином, що підтверджується відповідними платіжними документами, а ОСОБА_2 свої зобов`язання виконував неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості по кредитному договору у розмірі 83319,93 грн.

26 лютого 2007 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір №13/02/МК/2007-840 на суму 13000 доларів США, строком користування до 20 лютого 2012 року (включно) та на умовах погашення кредиту згідно графіку зі сплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 15,5% на місяць.

З метою виконання зобов`язань по кредитному договору №13/02/МК/2007-840 26 лютого 2007 року між Банком та ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 було укладено договори поруки, за умовами яких поручителі взяли на себе зобов`язання перед кредитором відповідати по зобов`язаннях позичальника ОСОБА_2 , які виникають з умов кредитного договору №13/02/МК/2007-840 від 26 лютого 2007 року.

Банк свої зобов`язання за зазначеним договором кредиту виконав належним чином, що підтверджується відповідними платіжними документами, а ОСОБА_2 свої зобов`язання виконував неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості по кредитному договору у розмірі 128860,25 грн.

13 липня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір №13/31/АП/2007-840 на суму 7720 доларів США, строком користування до 5 листопада 2012 року (включно) та на умовах погашення кредиту згідно графіку зі сплатою 1,07% на місяць.

З метою забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору №13/31/АП/2007-840 6 листопада 2007 року між Банком та ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 було укладено договори поруки, згідно яких поручителі взяли на себе зобов`язання перед кредитором, відповідати по зобов`язаннях позичальника ОСОБА_2 , які виникають з умов кредитного договору №13/31/АП/2007-840 від 13 липня 2007 року.

Банк свої зобов`язання за зазначеним договором кредиту виконав належним чином, що підтверджується відповідними платіжними документами, а ОСОБА_2 свої зобов`язання виконував неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості по кредитному договору у розмірі 53331,89 грн.

03 жовтня 2007 року між ВАТ КБ „Надра" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №13/26/МК/2007-840, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 29 500 доларів США, строком користування по 22 жовтня 2012 року (включно), на умовах погашення кредиту згідно графіку та виплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 14,4% річних.

З метою виконання зобов`язань по кредитному договору №13/26/МК/2007-840 3 жовтня 2007 року між Банком та ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 було укладено договори поруки, згідно яких поручителі взяли на себе зобов`язання перед кредитором, відповідати по зобов`язаннях позичальника ОСОБА_2 , які виникають з умов кредитного договору №13/26/МК/2007-840 від 3 жовтня 2007 року.

Банк свої зобов`язання за зазначеним договором кредиту виконав належним чином, що підтверджується відповідними платіжними документами, а ОСОБА_2 свої зобов`язання виконував неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості по кредитному договору у розмірі 326160,3 грн..

1 лютого 2008 року між ВАТ КБ „Надра" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №13/38/МК/2008-840 на суму 35000 доларів США, строком користування до 18 січня 2013 року(включно) та на умовах погашення кредиту згідно графіку зі сплатою 14,4 % на місяць.

З метою забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору №13/38/МК/2008-840 1 лютого 2008 року між Банком та ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 було укладено договори поруки, згідно яких поручителі взяли на себе зобов`язання перед кредитором, відповідати по зобов`язаннях позичальника ОСОБА_2 , які виникають з умов кредитного договору №13/38/МК/2008-840 від 1 лютого 2008 року.

Банк свої зобов`язання за зазначеним договором кредиту виконав належним чином, що підтверджується відповідними платіжними документами, а ОСОБА_2 свої зобов`язання виконував неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості по кредитному договору у розмірі 409191,35 грн.

При розгляді даної справи Апеляційний суд Чернігівської області прийшов до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором №13/15/МК/2007-840 від 22.06.2007 року в сумі 128 003,39 грн. підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині до ОСОБА_1 з підстав, передбачених ч.4 ст. 559 ЦК України. Також суд прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги щодо припинення поруки за іншими кредитними договорами не знайшли достатнього підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Отже, під час розгляду справи встановлено, що договір поруки від 14.02.2007 до кредитного договору №13/01/МК/2007-840 від 14.02.2007 діяв до 13 лютого 2012 року, договір поруки від 26.02.2007 до кредитного договору №13/02/МК/2007-840 від 26.02.2007 діяв до 20 лютого 2012 року, договір поруки від 06.11.2007 до кредитного договору №13/31/АП/2007-840 від 13.07.2007 діяв до 05 листопада 2012 року, договір поруки від 03.10.2007 до кредитного договору 13/26/МК/2007-840 від 03.10.2007 діяв до 22 жовтня 2012 року, договір поруки від 01.02.2007 до кредитного договору №13/38/МК/2007-840 від 01.02.2007 діяв до 18 січня 2013 року та із закінченням цих строків порука за указаними договорами припинилася. Під час дії зазначених договорів поруки судовим рішенням було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за указаними кредитними договорами.

На зазначене також вказав Верховний Суд у справі № 750/72/16-ц від 14 серпня 2019 року.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладення договору поруки) передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Закон не пов`язує припинення поруки з прийняттям судом рішення про стягнення з боржника або поручителя боргу за зобов`язанням, забезпеченим порукою.

Наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість.

Рішення суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати.

Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення.

Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема у таких випадках: кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку; особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником).

Водночас застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права.

Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити щоб обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним.

Якщо кредитор, який діяв в умовах правової невизначеності, у минулому порушив права особи, яку він вважає боржником, то для останнього ефективним способом захисту буде той, який спрямований на захист порушеного права, а не на превентивний захист інтересу. Тобто звернення з позовом для усунення правової невизначеності, яка існувала у минулому, в означеній ситуації не є ефективним способом захисту.

Зокрема, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.

Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, зокрема про визнання поруки припиненою. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений.

Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася.

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.

У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.

Отже, ухвалення судом рішення у справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості унеможливлює задоволення в іншій судовій справі позову про визнання поруки припиненою, якщо такий позов стосується тих самих правовідносин, тих самих прав вимоги, які вже були предметом дослідження у справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначений висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20), в якому Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), на який є посилання у позові.

Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних.

Керуючись ст. 10-13, 82, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА», ОСОБА_2 про визнання договорів поруки припиненими - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 13 жовтня 2021 року.

Суддя С. М. Майборода