Справа № 604/882/21
Провадження № 6/604/21/21
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі

головуючого судді Сташківа Н.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гамана В.Т.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт - Капітал» (юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б, ) про заміну сторони виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт - Капітал» звернувся до суду із заявою, в якій просить замінити стягувачатовариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Женева» на правонаступника ТОВ «Вердикт - Капітал» у виконавчому провадженні № 62639957, яке перебуває у приватного виконавця Клименко Р.В. та відкрите на підставі виконавчого напису нотаріуса від 16 липня 2020 року № 12413 про стягнення заборгованості по кредитному договору (кредитний договір з можливістю перенесення платежу) в загальній сумі 26 318,81 грн; судове засідання провести у їх відсутності.

В обґрунтування заяви посилається на те, що на виконанні у приватного виконавця Клименко Р.В. перебуває виконавче провадження № 62639957, відкрите на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Горай Олег Станіславович № 12413 від 16.07.2020 року про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 82/863 8DCLRKPT (Кредитний договір з можливістю перенесення платежу).

26.08.2014 року між ПАТ «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Права Вимоги за кредитними договорами 147 від 22 березня 2018 року є ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА», та громадянином (кою), яким (якою) є ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 82/8638DCLRKPT (Кредитний договір з можливістю перенесення платежу).

Відповідно до виконавчого напису № 12413 від 16.07.2020 року, ОСОБА_1 має заборгованість, що виникла за Кредитним договором № 82/8638DCLRKPT. Строк платежу по кредитному договору настав, Боржником допущено прострочення платежів.

Загальна сума заборгованості становить 26 318,81 (Двадцять шість тисяч триста вісімнадцять гривень 81 копійка) грн. та сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису.

16 січня 2021 року між ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 16/01-01-П відповідно до якого ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 82/8638DCLRKPT від 26.08.2014 року, укладеному між ПАТ «Платинум Банк» та громадянином (кою), яким (якою) є ОСОБА_1 .

16 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Женева» (Первісний Кредитор) та ТОВ «Вердикт Капітал» (Новий Кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги та заміну кредитора № 16/01-01-П, у відповідності до п. 1 якого відповідно до умов Договору відступлення та на виконання п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України первісний Кредитор відступає Новому Кредитору права вимоги, а Новий Кредитор приймає Права вимоги та зобов`язується належним чином виконувати усі зобов`язання, що встановлені в Договорі відступлення.

У відповідності до п. 4 Договору відступлення права вимоги та заміну кредитора, Договір відступлення набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та скріплення відбитками печаток Сторін.

Пунктом 5 Договору відступлення права вимоги та заміну кредитора передбачені попередні умови, виконання (настання) яких є передумовою для виникнення у Первісного Кредитора обов`язку здійснити відступлення Прав вимоги на користь нового Кредитора відповідно до положень Договору відступлення. Обставини попередніх умов, обумовлені Договором відступлення права вимоги та заміну кредитора, Сторонами виконані.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження повернуто без розгляду. Враховуючи викладене, просить заяву задовольнити.

В судове засідання учасники розгляду справи не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно заявлених клопотань просять справу розглянути і їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

За ч. 3 ст. 3 ЦПК провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ст. 442 ЦПК України («Заміна сторони виконавчого провадження») передбачає підстави та порядок вирішення судом питання про заміну сторони виконавчого провадження, однак не містить норми про визначення юрисдикції в залежності від виконавчого документу, за яким має здійснюватися чи здійснюється примусове виконання рішення певного суду чи іншого органу.

Водночас, ч. 1 ст. 19 ЦПК передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Таким чином, примусовому виконанню підлягають не лише рішення суду, а й інші рішення відповідних органів, в тому числі виконавчі написи нотаріусів.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, приписами ЗУ «Про виконавче провадження» визначено порядок здійснення заміни сторони виконавчого провадження незалежно від того, за яким виконавчим документом було відкрите виконавче провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник, звернувся до суду та просить замінити стягувача товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Женева» на правонаступника ТОВ «Вердикт - Капітал» у виконавчому провадженні № 62639957, яке перебуває у приватного виконавця Клименко Р.В. та відкрите на підставі виконавчого напису нотаріуса від 16 липня 2020 року № 12413 про стягнення заборгованості по кредитному договору (кредитний договір з можливістю перенесення платежу) в загальній сумі 26 318,81 грн відповідно до приписів статті 442 ЦПК України.

В той же час, судом встановлено, що заявник, звертався до окружного адміністративного суду м Києва, із заявою про заміну стягувача в виконавчому провадженні, в порядку статті 379 КАС України. Ухвалою суду № 640/4751/21 від 26 лютого 2021 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал повернуто без розгляду у зв`язку із необґрунтованістю.

Верховний Суд в постанові від 16.01.2019 року (справа № 826/7941/17) зазначає, що законодавець розмежовує порядок оскарження таких рішень дій чи бездіяльності при виконанні судових рішень та при виконанні рішень інших органів (посадових осіб). Норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК, в редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження) за аналогією із нормами КАС також регламентують порядок заміни сторони виконавчого провадження (стаття 378 ЦПК). Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. Таким чином, у порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом.

Однак, у разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 181 КАС (статті 287 КАС у чинній редакції). Отже нормами ЦПК та Господарського процесуального кодексу України встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного та господарського судочинства. Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 264 КАС, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, в постанові від 16.01.2019 року (справа № 826/7941/17) Верховним Судом визначено, що питання заміни сторони повинно вирішуватися в адміністративному судочинстві. При цьому Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що норми ЦПК, ГПК та КАС України щодо заміни сторони виконавчого провадження встановлюють тим самим судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами. Отже за заявами зацікавлених осіб заміна сторони виконавчого провадження, не пов`язаного з прийняттям судового рішення, не може розглядатись у порядку норм вказаних кодексів щодо заміни сторони виконавчого провадження.

В той же час, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року по справі № 324/1018/17 зазначено, що необхідно розрізняти випадки звернення до суду зі скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень (рішень, ухвал, постанов судів різних юрисдикцій) та в порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні рішень інших органів (постанов, наказів, ухвал та інших документів), які є виконавчими документами і підлягають примусовому виконанню відповідно до статті 3 Закону № 1404-VIII.

Згідно із частиною п`ятою статті 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно зважати, що ЦПК України, Господарський процесуальний кодекс України та КАС України мають розділи «Судовий контроль за виконанням судових рішень», у яких передбачено розгляд заяв про заміну сторони у виконавчому провадженні, відкритому на виконання відповідного судового рішення.

Також, в постанові від 20.09.2018 року по справі № 324/1018/17 Велика Палата Верховного Суду вказує, що при визначенні юрисдикційності справи за заявою про заміну сторони виконавчого провадження, скаргою на рішення, дії чи бездіяльність органу державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно встановити, на підставі яких виконавчих документів здійснюється виконавче провадження. Якщо виконавче провадження відкрито і примусове виконання здійснюється державною виконавчою службою на підставі документів, передбачених у пунктах 1, 11, 2 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII, тобто на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України, а також судових наказів; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом, то заяви та скарги розглядаються судом, який видав рішення, що перебуває на примусовому виконанні.

При цьому, Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 20.09.2018 року по справі № 324/1018/17 зазначено, що якщо примусове виконання здійснюється на підставі документів, виданих іншими органами, - такі заяви та скарги учасників виконавчого провадження розглядають у порядку, передбаченому статтею 181 КАС України (у редакції, чинній на час звернення до суду) чи статтею 287 цього Кодексу (у редакції від 03 жовтня 2017 року).

За таких підстав, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду викладену в постанові від 20.09.2018 року по справі № 324/1018/17, товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал мало б звернутися до суду із заявою в порядку статті 287 КАС України, а не в порядку статті 379 КАС України.

В постанові Верховного Суду України від 18.11.2015 р. №6-2391цс15 також зазначено, що замін ювати сторону у виконавчому провадженні при примусовому виконанні за виконавчим написом нотаріуса суд має у порядку адміністративного судочинства, а в порядку цивільного судочинства суд може замінювати сторону виконавчого провадження за виконавчим документом, виданим лише судом при розгляді справи у порядку цивільного судочинства.

Крім того, про віднесення до юрисдикції загальних судів питання про заміну сторони у виконавчому провадженні виключно за виконавчим листом, виданим судом при розгляді цивільної справи, свідчить і аналіз п. 17.2 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Таким чином, у порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, ухвалених місцевим судом. Нормами ЦПК встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені ТОВ «Вердикт - Капітал» вимоги про заміну стягувача за виконавчим написом нотаріуса не підлягають задоволенню в зв`язку з тим, що розгляд цієї справи відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Оскільки ЦПК не містить норм, що регулюють питання закриття провадження за заявою про заміну сторони, тому згідно з ч. 9 ст. 10 ЦПК України у такому випадку підлягає застосуванню аналогія закону, зокрема ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про закриття провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт - Капітал» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса від 16 липня 2020 року № 12413 про стягнення заборгованості по кредитному договору, оскільки така заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.255, 352-355,442 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт - Капітал» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса від 16 липня 2020 року № 12413 про стягнення заборгованості по кредитному договору - провадженням закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Тернопільського апеляційного суду. Особи, які брали учать у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом:

Суддя Н.Б. Сташків