Справа № 693/16/21
Провадження № 2/693/166/21
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
11.10.2021 Жашківський районний суд Черкаської області
в складі: головуючого судді Коцюбинської Ю.Д.,
за участю секретаря судового засідання Чумак Р.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, -
Відповідач звернувся до суду з клопотанням про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі № 693/16/21 за Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В поданій заяві відповідач просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500 гривень.
Питання про ухвалення додаткового рішення вирішується без виклику сторони та інших учасників справи в судове засідання.
Суд, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали та цивільну справу, приходить до наступного висновку.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частинами другою п`ятою статті 270 ЦПК України визначено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 30 серпня 2021 року в справі № 693/16/21 в задоволенні позову відмовлено.

При зверненні до суду відповідач просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, проте при ухваленні рішення, судом питання про розподіл судових витрат в частині стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалося в зв`язку з тим, що представник позивача, під час розгляду справи, в порядку частини восьмої статті 148 ЦПК України, заявив про надання доказів розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

15 вересня 2021 року відповідач отримав повний текст рішення та 17 вересня 2021 року, тобто в межах строку, до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).

Договір про надання правої допомоги укладено між відповідачем та адвокатом Маргаряном А.Д. 13 квітня 2021 року.

Розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу у цивільній справі № 693/16/21 складено 30 серпня 2021 року. Загальна сума гонорару становить 7 500 грн, з яких 1 500 грн за 3 години вивчення та правовий аналіз матеріалів, 2 000 грн за 4 години підготовки процесуальних матеріалів та 4 000 грн за участь у 4 судових засіданнях.

Факт сплати зазначеної суми підтверджено квитанцією № 050025 від 20 серпня 2021 року.

Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року в справі № 280/2635/20 вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Позивач подав до суду заперечення та клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу в якому вказав, що гранічний розмір компенсації витрат встановлюється Постановою КМУ № 590 від 27.04.2006 року, справа віднесена судом до малозначних справ, отже сума витрат є неспівмірною із складністю цивільної справи.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» v. Ukraine» («Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України) від 23 січня 2014 року в § 268 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 визначено, що суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Позивач скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та вказав, що розмір гонорару є завищеним.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу, суд враховує позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову, а тому враховуючи критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката та конкретні обставини справи, зокрема ціну позову, тривалість судових засідань, час витрачений адвокатом на участь в судових засіданнях і заявлених ним клопотань, складність справи, ціну позову.

Суд не погоджується з доводом позивача, що вказана справа віднесена судом до малозначних справ, оскільки вказана справа не є типовою, вимагала багата часу для з`ясування усіх обставин, тому 10.03.2021 року суд ухвалив продовжити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Також, позивач зазначає, що підготовка справи не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, адже судова практика розгляду справ щодо стягнення кредитної заборгованості стала і визначена ще у 2015 році.

Проте, вказана справа не є типовою, про що позивач мав змогу дізнатись, прочитавши рішення. Або звернувши увагу на резолютивну частину рішення, в якому зазначено про відмову у задоволенні позову, що їде у розріз із сталою судовою практикою. Матеріали справи свідчать про значну роботу, проведену захисником відповідача.

Щодо посилання позивача на Постанову КМУ № 590 від 27.04.2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», суд звертає увагу, що вказана постанова обмежує розмір компенсації саме за рахунок держави.

Крім того, суд не погоджується з тим, що участь у судовому розгляді, оцінена адвокатом у 1 000 грн, є завищеною, оскільки у вказану суму входять, зокрема, витрати на дорогу. Суд звертає увагу, що позивач жодного разу до суду не з`явився, зазначаючи про неможливість явки.

Визначивши витрати, що мають бути компенсовані за рахунок позивача, враховуючи, що їх фактично понесено, суд приходить до висновку, що позов в частині заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що резолютивну частину рішення у вказаній цивільній справі слід доповнити та вирішити питання про стягнення з позивача судових витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 148, 270, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Доповнити резолютивну частину рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 30 серпня 2021 року в справі № 693/16/21 абзацом третім наступного змісту:

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати пов`язані з професійною правничою допомогою адвоката в розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Ю. Д. Коцюбинська