Справа № 504/589/18
Провадження № 2-ві/504/15/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2021 р. смт. Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Барвенко В.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 10, за правилом та порядком ч.8 ст. 40 ЦПК України, заяву адвоката Тодорова Анатолія Івановича в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Комінтернівського районного суду Одеської області Доброва Павла Володимировича від розгляду цивільної справи (об`єднаної) № 504/589/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи- ТОВ «СВТ-Ко», ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про припинення дії договору іпотеки та справи № 504/1539/20 за позовом ОСОБА_2 , РНОКПО НОМЕР_1 , до ОСОБА_3 , РНКПО НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , РНКПО НОМЕР_3 , треті особи - Приватний нотаріус сумського міського нотаріального округу Бурбика Тамара Анатоліївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «СВТ -Ко» код за , про визнання недійсним договору купівлі- продажу земельної ділянки, скасування державної реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

До мого провадження надійшли матеріали цивільної справи № 2-ві/504/15/21 (504/589/18) за заявою адвоката Тодорова Анатолія Івановича в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Комінтернівського районного суду Одеської області Доброва Павла Володимировича від розгляду цивільної справи (об`єднаної) № 504/589/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи- ТОВ «СВТ-Ко», ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про припинення дії договору іпотеки та справи № 504/1539/20 за позовом ОСОБА_2 , РНОКПО НОМЕР_1 , до ОСОБА_3 , РНКПО НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , РНКПО НОМЕР_3 , треті особи - Приватний нотаріус сумського міського нотаріального округу Бурбика Тамара Анатоліївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «СВТ -Ко» код за , про визнання недійсним договору купівлі- продажу земельної ділянки, скасування державної реєстрації.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області Доброва П.В. від 29.09.2021 року відвід визнаний не обгрунтованим, матеріали передані для визначення іншого судді для розгляду питання відводу.

Мотивом заявленого відводу стало те, що, як на думку заявника, існують об`єктивні побоювання в неупередженості головуючого.

Зокрема, заявник стверджує, що головуючий раніше приймав рішення про самовідведення у справах, сторонами в яких були ТОВ «СВТ-Ко» та ОК ЖБК «Південна будівельна компанія», керівником яких є ОСОБА_5, через особисте знайомство судді з останнім.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку:

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з підпунктами 1, 2 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Приймаючи присягу, суддя бере на себе зобов`язання, зокрема, безсторонньо, неупереджено та незалежно здійснювати правосуддя.

Підходи до встановлення наявності упередженості та безсторонності суддів викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні у справі «Мироненко та Мартиненко проти України». У пунктах 66, 67 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, такі природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Згідно з усталеною практикою Суду застосування одного із цих критеріїв (підходів) або обох залежить від конкретних обставин, пов`язаних зі спірною поведінкою судді.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 3 травня 2007 року у справі «Бочан проти України» вказав, що Суд далі нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

У рішенні у справі «Білуха проти України» від 9 листопада 2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, що стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50).

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Саме така позиція відображена у пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, та статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 4 лютого 2016 року № 1, роз`яснено, що відчуття упередженості - це формування у судді до тієї чи іншої людини, яка є учасником судового розгляду, власного ставлення, заснованого не на об`єктивному критерії, а на особистих симпатіях або антипатіях. Зловживання правом на самовідвід не допускається.

У цьому контексті зловживання правом на самовідвід означає недобросовісне використання суддею незначного приводу для того, щоб уникнути розгляду справи.

За змістом коментованої статті заявлення суддею самовідводу є допустимим лише у разі неможливості ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі.

Саме з таких правових позицій виходив суддя Добров П.В. визнаючи необгрунтованою заяву про відвід, і не вбачаючи підстав для самовідводу.

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його упередженості» є оціночним тлумаченням, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує.

Для того, щоб вирішити, чи є у конкретній справі правомірні підстави сумніватись у неупередженості судді, необхідно взяти до уваги й думку скаржника, яка при цьому не повинна мати вирішального значення.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною другою зазначеної статті встановлено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно із частиною другою статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені частиною першою статті 36 ЦПК України, якою встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Встановлено, що дійсно, у справах № 1515/1074/12 та № 1515/2811/12 суддею Добровим П.В. заявлялись та задовольнялись самовідводи через знайомство з керівництвом ТОВ «СВТ-Ко» та ОК ЖБК «Південна будівельна компанія».

ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у тій чи іншій формі (співзасновництво, засновницто, керівництво, тощо) мають відношення до ОК ЖБК «Південна будівельна компанія», ТОВ «СВТ -Ко».

У контексті об`єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.

Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58 Reports of Judgments and Decisions, 1996III).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, «правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45, Reports of Judgments and Decisions, 1998VIII).

Суд вбачає, що у ОСОБА_1 , з огляду на очевидні обставини вказані у судових рішеннях у справах № 1515/1074/12 та № 1515/2811/12, які слугували підставами для самовідведення судді Доброва П.В., існують об`єктивні та обгрунтовані побоювання у неупередженості судді у провадженні за справами № 504/589/18, № 504/1539/20.

Більш за все, в даному випадку, слід слідувати меті абсолютної довіри до складу суду - гарантування дотримання закріпленого у Європейській Конвенції принципу розгляду справи судом «встановленим законом».

Суд має забезпечити гарантії абсолютної довіри учасників процесу до складу суду, і виключати навіть мінімальні сумніви в упередженості суду.

Таким чином, з урахуванням вище встановлених обставин та фактів, задля виключення будь- яких, навіть мінімальних сумнівів в неупередженості (безсторонності) головуючого у справі, заяву ОСОБА_1 про відвід судді Доброва П.В. від розгляду даної справи слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 36, 353 України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Тодорова Анатолія Івановича в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Комінтернівського районного суду Одеської області Доброва Павла Володимировича від розгляду цивільної справи (об`єднаної) № 504/589/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи- ТОВ «СВТ-Ко», ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про припинення дії договору іпотеки та справи № 504/1539/20 за позовом ОСОБА_2 , РНОКПО НОМЕР_1 , до ОСОБА_3 , РНКПО НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , РНКПО НОМЕР_3 , треті особи - Приватний нотаріус сумського міського нотаріального округу Бурбика Тамара Анатоліївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «СВТ -Ко» код за , про визнання недійсним договору купівлі- продажу земельної ділянки, скасування державної реєстрації, - задовольнити.

Відвести суддю Комінтернівського районного суду Одеської області Доброва Павла Володимировича від розгляду цивільної справи (об`єднаної) № 504/589/18, № 504/1539/20.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя В.К. Барвенко