Справа № 522/2681/21
УХВАЛА

18 жовтня 2021 року смт. Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Є.М., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Джаноян Ліани Араївни про забезпечення позову в цивільній справі №522/2681/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення нікчемності правочину, застосування наслідків недійсності нікчемному правочину та витребування майна із незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення нікчемності правочину, застосування наслідків недійсності нікчемному правочину та витребування майна із незаконного володіння.

13.10.2021 року представником позивача в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій адвокат Джаноян Л.А. просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на: грошові кошти ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у розмірі 222 160 (двісті двадцять дві тисячі сто шістдесят) гривень, що містяться на відкритих банківських рахунках; земельну ділянку за кадастровим номером :01:009:1335, площею 0.0878, розташовану за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Іванковичі, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 214 та на земельну ділянку за кадастровим номером :01:009:1324, площею 0.0709, розташовану за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Іванковичі, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 214.

Заяву обґрунтовує тим, що предметом даного позову є повернення позивачу суми авансу у розмірі 222 160 (двісті двадцять дві тисячі сто шістдесят) гривень, що еквівалентно 8000,00 (вісім тисяч) доларів США, які відповідач отримала за продаж земельної ділянки за кадастровим номером №:01:003:1352 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості: 237. Однак, відповідач дану земельну ділянку позивачу не продала, аванс не повернула, а земельну ділянку в процесі тривання судового розгляду даної справи відчужила іншій особі.

Таким чином, оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання взятого на себе грошового зобов`язання щодо повернення суми авансу, уникає спілкування із позивачем, позивач вважає, що грошові кошти як майно відповідача, за рахунок якого виконується рішення суду в разі задоволення позову, може бути відчужене відповідачем у будь-який час.

Окрім того, у позивача є сумніви відносно того, що на банківських рахунках відповідача наявна сума у розмірі 222 160 (двісті двадцять дві тисячі сто шістдесят) гривень.

В той же час, із відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відповідачка відчужила земельну ділянку за кадастровим номером №:01:003:1352 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості: 237, площею 0,125 га., 27.05.2021.

У відповідності до публічної інформації з сайту Фонда Державного майна України, а саме, з єдиної бази даних звіті про оцінку (режим доступу за посиланням http://www.spfu.gov.ua/ua/content/spf-estimate-basereport-dani-z-edinoi-bazi.html. ZIP 24.12.2020 30.12.2020, номер рядка 3217), ТОВ «Вінтаж Грін» провели грошову оцінку земельної ділянки за кадастровим номером :01:003:1352 за адресою: АДРЕСА_1 та завантажили відповідний експертний звіт. Відповідно до вищезазначеної публічної інформації з сайту Фонда Держ майна України, оціночна ринкова вартість вищеназваної земельної ділянки складає 108 940 грн та 80 коп. без ПДВ.

В той же час, через місяць після продажу даної земельної ділянки відповідачка придбала у власність дві інших земельних ділянки площею 0.0878 та 0,0709 га., що у сукупності майже рівноцінні площі проданої земельної ділянки, що говорить про подібну їх вартість.

Так, 20.06.2021 відповідачка придбала у власність земельну ділянку за кадастровим номером :01:009:1335, площею 0.0878, розташовану за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Іванковичі.

А 05.07.2021 відповідачка набула у власність земельну ділянку за кадастровим номером :01:009:1324, площею 0.0709, розташовану за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Іванковичі.

У відповідності до публічної інформації з сайту Фонда Державного майна України, а саме, з єдиної бази даних звіті про оцінку (режим доступу за посиланням http://www.spfu.gov.ua/ua/content/spf-estimate-basereport-dani-z-edinoi-bazi.html. ZIP 03.09.2021 28.09.2021, номер рядка 6447), грошова оцінка подібної земельної ділянки площею 0,0721 га за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Іванковичі становить 42 665 гривень.

Таким чином, існують підстави вважати, що кошти у розмірі 222 160 (двісті двадцять дві тисячі сто шістдесят) гривень на банківських рахунках відповідача можуть бути відсутні, так як вона придбала у власність дві земельних ділянки.

В той же час, згідно інформації з сайту Фонда Державного майна України щодо оцінки земель, є підстави вважати, що ринкова вартість придбаних відповідачем земельних ділянок не перевищує суми позову, що становить 222 160 (двісті двадцять дві тисячі сто шістдесят).

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та додатки до неї суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 1 частини першої якої передбачено, що позов може забезпечуватись накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Виходячи з матеріалів позовної заяви, враховуючи майновий характер позовних вимог, з урахуванням того, що існує ризик відчуження майна, яке є предметом спору, що свідчить про співмірність заходів забезпечення позову, заявленим позовним вимогам, а також враховуючи доведеність обґрунтованості доводів стосовно того, що у випадку незастосування заходів забезпечення позову протягом всього періоду розгляду спору, існує вірогідність унеможливлення виконання рішення суду, тому суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для забезпечення даного позову в обраним представником позивача спосіб шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності відповідачу, а саме на: земельну ділянку за кадастровим номером :01:009:1335, площею 0.0878, розташовану за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Іванковичі, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 214 та на земельну ділянку за кадастровим номером :01:009:1324, площею 0.0709, розташовану за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Іванковичі, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 214.

Право власності відповідача ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 279182792 від 12.10.2021 року.

Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а заходи забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Разом з тим, суд не може погодитися з доводами заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих банківських рахунках, виходячи з наступного.

Так, представник позивача у своїй заяві зазначає, що існує ризик невиконання судового рішення у майбутньому та просить накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих банківських рахунках та належать відповідачу, втім, доказів щодо належності відповідачу будь-яких грошових коштів, на які може бути накладений арешт, не надано, тоді як арешт може бути накладено на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість (ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»). Арешт накладається у тому числі на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, втім, позивачем не надано доказів (п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України) про існування у відповідача належних їй грошових коштів на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах, що надало би змогу пересвідчитися у наявності таких коштів, на які представник позивача просить накласти арешт.

З цих підстав заява підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 354 ЦПК України, п. 4 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення нікчемності правочину, застосування наслідків недійсності нікчемному правочину та витребування майна із незаконного володіння задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме на:

- земельну ділянку за кадастровим номером :01:009:1335, площею 0.0878, розташовану за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Іванковичі, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 214;

- земельну ділянку за кадастровим номером :01:009:1324, площею 0.0709, розташовану за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Іванковичі, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 214.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Міри по застосуванню зустрічного забезпечення позову судом не приймалися.

Суд роз`яснює відповідачу, що він може у відповідності до положень ч. 6 ст. 154 ЦПК України звернутися до суду із клопотанням про зустрічне забезпечення. Питання про зустрічне забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Ухвала набирає чинності з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Є.М. Панасенко