Провадження № 2/761/924/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2018 р. на адресу суду надійшла позовна заява ПАТ «УкрСиббанк» (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач 1), ОСОБА_2 (далі - відповідач 2) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 26.06.2008 року, в якому представник позивача просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у сумі 114114,32 дол. США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в сумі 45442,61 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 41180,56 грн.

Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № 0 від 26.06.2008 р. ПАТ «УкрСиббанк» було надано ОСОБА_1 кредит в розмірі 130000,00 дол. США з кінцевим терміном погашення 26.06.2025 р., зі сплатою 13,5 відсотків річних за кредитом. Разом з тим, у якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 26.06.2008 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 213887. У зв`язку з виникненням у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, яку вона у добровільному порядку не сплачує, а також не сплачує поручитель, представник позивача звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 09.12.2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 08.09.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідачка 1 в судове засідання не з`явилась про розгляд справи були повідомлялась належним чином, у встановлений законом порядок, про причини неявки суду не повідомила.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача 2, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.06.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), за яким позивач надав відповідачці 1 кредит в розмірі 130000,00 дол. США з кінцевим терміном погашення 26.06.2025 р., зі сплатою 13,5 відсотків річних за кредитом. (далі по тексту - кредитний договір)

В якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника 26.06.2008 р. між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 213887, відповідно до умов якого відповідальність боржника і поручителя є солідарною.

Із долученого до справи розрахунків заборгованості за вказаним кредитним договором вбачається, що отриманий кредит ОСОБА_1 за умовами договору не сплачує, в результаті чого станом на 14.02.2017 року має заборгованість перед АТ «УкрСиббанк» у розмірі 114114,32 дол. США, а саме: заборгованість за кредитом - 102353,12 дол. США; заборгованість по процентам - 11761,20 дол. США. А також заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 14.02.2017 р. складає 45442,61 грн., а саме: пеня за прострочення сплати кредиту - 13498,07 грн.; пеня за прострочення сплати процентів - 31944,54 грн.

Таким чином, як на задоволення своїх вимог позивач вважає, що необхідно солідарно стягнути заборгованість за кредитним договором з позичальника та поручителя в розмірі 114114,32 дол. США та 45442,61 грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно положень статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно п.1.2.2. договору кредиту позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 26.06.2025 р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов Розділу 12 цього Договору на підставі будь-якого з п.п.2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 8.4., 10.2., 10.14. Договору. Сукупна вартість кредиту визначається «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» (додаток №1), Графік розрахований на дату підписання Договору.

Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що виконання зобов`язань позичальника за цим договором забезпечується наступним чином, а саме: з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника банком приймається застава нерухомості - двокімнатної квартири,що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 52,69 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та є власністю ОСОБА_1 , або порука ОСОБА_2 .

Згідно з п.4.1. кредитного договору, позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати нараховані проценти шляхом сплати ануїтетних платежів, розмір яких встановлений згідно із п.1.2.2. на рахунок, вказаний в пункті 1.2.2 даного договору.

У випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати ануїтетного платежу, банк має право стягнути з позичальника суму боргу, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет забезпечення, зазначений в п.2.1. договору та інше майно позичальника. (п.5.7. кредитного договору)

Відповідно до п.5.8. кредитного договору, у випадку невиконання позичальником умов цього договору про надання забезпечення належного виконання зобов`язань за цим договором, та/або у разі втрати забезпечення виконання зобов`язань за цим договором та/або погіршення його умов (стану забезпечення, умов його зберігання) банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановленому розділом 12 цього договору.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст. 631 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст.631 ЦК України, цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Зі змісту кредитного договору № 0 від 26.06.2008 р. судом встановлено, що сторони строк договору окремо не визначили, проте погодили кінцевий термін закінчення повернення кредиту до 26.06.2025 р., що в даному випадку збігається з строком кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до положення ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

У зв`язку з невиконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позивачем було направлено ОСОБА_1 22.11.2016 р. вимога щодо дострокового виконання боргових зобов`язань за кредитним договором № 0 від 26.06.2008 р.

Таким чином, банк скористалося своїм правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, та змінило строк виконання основного зобов`язання за договором від 26.06.2008 р. № 0, направивши позичальнику досудову вимогу 22.11.2016 р.

Отже, оскільки вимога банку була направлена ОСОБА_1 22.11.2016 р., то суд дійшов висновку, що термін дострокового повернення кредиту настав 03.01.2017 р., тобто на 41 день з моменту направлення вимоги, проте вказані вимоги останньою були залишені поза увагою.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Враховуючи, що між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) від 26.06.2008 р., умови якого позивачем були виконані, шляхом надання ОСОБА_1 кредитних коштів, остання взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд вважає, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість, що складається зі заборгованість за кредитом - 102353,12 дол. США, заборгованість по процентам - 11761,20 дол. США, а також заборгованість по сплаті пені за прострочення сплати кредиту - 13498,07 грн. та пені за прострочення сплати процентів - 31944,54 грн.

Разом з тим, у якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 213887, відповідно до умов якого відповідальність боржника і поручителя є солідарною..

Відповідно до п.п.1.3.,1.4.,2.2. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя та боржника є солідарною.

У випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за основним договором кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 533 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а частиною 2 цієї статті передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч.4 ст. 559 ЦК України (в редакції чинній на дату пред`явлення вимоги кредитором до боржника, 13.03.2012 р.) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як роз`яснила в Постановах від 13.06.2018 р., від 31.10.2018 р. Велика Палата Верховного Суду у справі № 408/8040/12 та у справі № 202/4494/16-ц, що з огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Як вже встановлено судом, банк звернувся 22.11.2016 р. до ОСОБА_1 з вимогою про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором.

Отже, кредитор пред`явивши в листопаді 2012 р. вимогу до боржника змінив перебіг строків виконання основного зобов`язання і був зобов`язаний пред`явити позов до поручителя протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання, однак, кредиток звернувся з цим позовом до поручителя, в порядку статті 554, лише 05.03.2019 р.

Таким чином, оскільки банк пропустив встановлений законодавством шести місячний строк пред`явлення до поручителів вимоги про погашення заборгованості за боржника, суд вважає, що укладений між позивачем та ОСОБА_2 договір поруки є припиненим, відповідно до положень ч.4 ст. 559 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, оскільки порука ОСОБА_2 за зобов`язанням ОСОБА_1 припинилась, то покладення на нього солідарної відповідальності за кредитним договором № 0 від 26.06.2008 р. є безпідставним, а тому позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з позичальника на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 114114,32 доларів США (102353,12 доларів США + 11761,20 доларів США) та пеню в сумі 45442, 61 грн. (13498,07 грн. + 31944,54 грн.)

Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 23590,28 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 550, 610, 611, 624, 625, 629, 1046, 1048-1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 289, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 114114 (сто чотирнадцять тисяч сто чотирнадцять) доларів США 32 центи та пеню в сумі 45442 (сорок п`ять тисяч чотириста сорок дві) грн. 61 коп., а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 23590 (двадцять три тисячі п`ятсот дев`яносто) грн. 28 коп.

В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: