РІШЕННЯ

Іменем України

01.10.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Беньо М.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації, про зобов`язання усунення перешкод в користуванні квартирою -

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся в суд з позовною заявою про виділ частки в натурі із майна, що є у спільній частковій власності. В подальшому представник позивача подав заяву про зміну предмету позову в порядку ст.31 ЦПК України, в якій просив суд винести рішення, яким зобов`язати відповідачку не чинити перешкод позивачу у користуванні 1/4 частиною квартири АДРЕСА_1 . Також в даній заяві представник позивача зазначив, що позивач являється власником ј частини квартири АДРЕСА_1 , яка складається із двох житлових кімнат площею 26,7 кв.м., кухні, ванної кімнати, коридору, туалету, всього загальної площі 51,1 кв.м. та підвалу площею 3,0 кв.м. Право власності на ј частку вказаної квартири, позивач отримав після смерті свого сина. Проте між співвласниками даної квартири, а саме позивачем та відповідачем згоди на здійснення права власності на дану квартиру не досягнуто. Незважаючи на неодноразові звернення до ОСОБА_4 , яка є опікуном неповнолітньої ОСОБА_5 та від її імені здійснює управління майном, досягти згоди щодо порядку використання майном (спірною квартирою) не вдалося. Відповідач ОСОБА_4 чинить перешкоди ОСОБА_1 у користуванні ј квартири АДРЕСА_1 , що проявляється у тому, що не допускає його у дану квартиру, не надає ключів від неї і не проводить розподіл коштів отриманих від здачі даної квартири в найм пропорційно часткам, які є у власності сторін. 28 вересня 2020 року представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог в якій вказав, що повністю підтримує раніше подану заяву про зміну предмету позову та просить зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 шляхом його вселення та надання ключів від даної квартири.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 03.08.2021 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та його представник надали пояснення аналогічні викладеним в заяві про зміну предмета позову.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечила, вказала, що власником ѕ квартири АДРЕСА_1 є її неповнолітня донька ОСОБА_5 , яка на даний час має 15 років. Доступ до квартири має тільки її донька ОСОБА_5 оскільки має від квартири ключі. В даній квартирі вони з дочкою не проживають і в квартиру сама без доньки не заходить.

Представник відповідача в судовому засіданні повідомив, що позов подано до неналежного відповідача, оскільки ОСОБА_4 не являється власником квартири, в ній не зареєстрована і не проживає, та не може вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири. Ключі від квартири знаходяться у ОСОБА_5 . В даній квартирі на даний час ніхто не проживає.

Представник третьої особи в судовому засіданні повідомив, що даний позов законні права та інтереси неповнолітньої ОСОБА_5 не зачіпає і у вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 повідомили, що відвідували разом з позивачем квартиру АДРЕСА_1 , однак дверей їм ніхто не відчинив.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 в розмірі ј та його неповнолітній онуці ОСОБА_5 в розмірі ѕ на праві спільної часткової власності, набутого у порядку спадкування, після смерті ОСОБА_9 . Відподідачка не являється співвласником квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до пояснень ОСОБА_4 , ключі від квартири знаходяться в її дочки ОСОБА_5 , в даній квартирі вони з дочкою не проживають і в квартиру вона сама без доньки не заходить. На даний час її ОСОБА_5 є неповнолітньою та має 15 років.

Зі змісту ст.25 ЦК України вбачається, що здатність мати права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження. Відповідно до ч.1, 8 ст.177 СК України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Після припинення управління батьки зобов`язані повернути дитині майно, яким вони управляли, а також доходи від нього. Таким чином, з даних норм Закону випливає, що управління майном дитини здійснюється батьками в період її малолітства, тобто до 14 років. Після досягнення дитиною 14 років, управління батьками майном дитини припиняється.

З аналізу ст.177 СК України та ст.32 ЦК України можна зробити висновок, що неповнолітня особа, тобто дитина віком від 14 до 18 років, управляє своїм майном самостійно, а батьки лише надають згоду на здійснення нею правочинів.

Також ч.2 ст.47 ЦПК України передбачено, що неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Відповідно до ч.1 ст.242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 не може бути належним відповідачем за вимогами про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Крім цього, згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 51 ЦПК України вбачається, що залучення співвідповідача чи заміна первісного відповідача належним відповідачем судом можлива лише за клопотанням позивача.

Ні позивачем, ні його представником не доведено, що саме ОСОБА_4 чинить перешкоди у користуванні квартирою. Звернення позивача в органи поліції, показання свідків, складення акту про те, що ОСОБА_1 не має можливості користуватися часткою свого майна, на думку суду, не є належними доказами, оскільки не містять інформації про те, що відповідач ОСОБА_4 перешкоджає в користуванні квартирою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Франківський районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації, адреса: м. Львів, вул. Г.Чупринки, 85.

Повний текст судового рішення складено: 11.10.2021 р.

Суддя Дзеньдзюра С.М.