Номер провадження: 22-ц/813/8135/21
Номер справи місцевого суду: 947/7704/20
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді Гірняк Л.А.,

Суддів Сегеди С.М., Комлевої О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 17 вересня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И Л А:

ПРОЦЕДУРА:

Короткий зміст позовної заяви:

06.04.2020 року позивачка звернулася з позовом до ОСОБА_1 та просила стягнути з відповідача на свою користь суму матеріального збитку, яка складає 59 780,76 грн., моральну шкоду у розмірі 1 000 грн., суму витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. а також суму судового збору за подання позовної заяви у розмірі 840,80 грн.

Зазначає, що 30.05.2019 р. в результаті винних дій ОСОБА_1 , котрий порушив вимоги п. 16.11 ПДР, керуючи автомобілем Mercedes-Benz Е220 CDI д.н.з НОМЕР_1 , її автомобіль Daewoo Lanos TF69Y, д.н.з НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень.

01.10.2019 року ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.» згідно страхового акту № 19.59.0 здійснило відшкодування ОСОБА_2 у розмірі 15 286,15 грн.

Позивачка посилається на те, що згідно Звіту № Ю-8001 про визначення вартості матеріального збитку від 05.06.2019 року, вартість відновлювального ремонту Daewoo Lanos TF69Y, д.н.з НОМЕР_2 складає 75 066, 91 грн., а отже позивачці не було виплачено шкоду у розмірі 59 780,76 грн. (75 066, 91 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 15 286,15 грн. (сума страхового відшкодування сплачена ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.») = 59 780,76 грн.).

Одночасно посилається на п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України та просить стягнути моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. у зв`язку з пошкодженням її майна.

Короткий зміст заочного рішення першої інстанції:

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.09.2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 46000 грн.

СтягнутО з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто витрати на правову допомогу у розмірі 2 020,61 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.04.2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою залишено без задоволення.

Короткий зміст апеляційної скарги:

Відповідач подав до Одеського апеляційного суду скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.09.2020 рокускасувати та ухвалити нове, яким залишити позов без задоволення.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН:

Апелянт посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року, прийнятої по справі № 755/18006/15-ц та зазначає, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завданої шкоди.

Вказує, що відповідно до укладеного між ним та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АИ» договору обов`язкового страхування страхова сума за шкоду, завдану майну потерпілих, складає 100 000 грн, а франшиза 1 000 грн. Зазначає, що лімітом відповідальності страховика є грошова сума у розмірі 99 000 грн., а не різниця між тим, що виплатив страховик та фактичним розміром зазваної майнової шкоди, та що в межах ліміту страхового відшкодування відповідальність несе виключно страховик за виключенням випадків, передбачених ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Стверджує, що в ході розгляду справи було встановлено розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Daewoo Lanos», д.р.н. НОМЕР_2 , у розмірі 61 286, 15 грн., що дорівнює вартості транспортного засобу до ДТП (звіт № Ю-8001 від 05.06.2019 року). Разом з тим, вартість автомобіля після ДТП (в пошкодженому стані) складає грошову суму у розмірі 45 000 грн., а відтак транспортний засіб вважається фізично знищеним, і відповідно до п.п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, що складає 16 286,15 грн. (61 286,15 грн. 45 000 грн.).

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:

Судом встановлено, що 30.05.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Mercedes-Benz Е220 CDI д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля Toyota Land Cruiser д.н.з НОМЕР_3 та автомобіля Daewoo Lanos TF69Y, д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .

В результаті ДТП усі транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 10.07.2019 р. по справі за № 522/9904/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП застрахована в ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.», що підтверджується полісом від 23.03.2019р. № АО/0674038.

Поліс від 23.03.2019р. № АО/0674038 встановлює страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000 грн. а також розмір франшизи у 1 000 грн.

01.10.2019 року ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.» здійснило відшкодування ОСОБА_2 згідно страхового акту № 19.59.0 у розмірі 15 286, 15 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті вісімдесят шість гривень п`ятнадцять копійок).

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦК України.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з вимог ст. 1194 ЦК України та прийшов до висновку, що відшкодування ОСОБА_2 15 286, 15 грн., здійснене 01.10.2019 року ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.», не покриває у повному обсязі суму матеріального збитку позивачки, а тому відповідач, який застрахував свою цивільну відповідальність, для повного відшкодування завданої ним шкоди зобов`язаний сплатити потерпілій різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З таким висновком суду неможливо погодитись з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 2 ст. 1187 ЦК України встановлює, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідальність, що настає в разі завдання будь-кому протиправної шкоди, коли заподіювач не перебуває в договірних відносинах з потерпілим, є деліктною (позадоговірною) відповідальністю.

Деліктна відповідальність це наслідок позадоговірного завдання шкоди, що пов`язується з подією, яку учасники спору не передбачали та до виникнення якої учасники спору у правовідносинах, з яких виникла подія, не перебували, у зв`язку з чим виникає деліктне зобов`язання. За деліктним зобов`язанням правопорушник зобов`язаний у повному обсязі відшкодувати завдану шкоду, а інша сторона має право вимагати від заподіювача виконання цього зобов`язання.

Для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди, наявність шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вина.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 10.07.2019 р. по справі за № 522/9904/19 ОСОБА_1 визнано винним упорушення вимоги п. 16.11 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В той же час, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.», з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну, 100 000 грн. та франшизою у розмірі 1 000 грн, що підтверджується полісом від 23.03.2019р. № АО/0674038.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Стаття 979 ЦК України встановлює, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування. Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду 4 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц було зроблено висновок, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до п. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц прийшла до висновку, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, визначеній у ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Дійсно, відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Втім, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Ліміт відповідальності страховика ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.» за шкоду, завдану майну, відповідно до полісу від 23.03.2019р. № АО/0674038, складає 100 000 грн. та не перевищує розмір завданої шкоди.

При цьому, абз. 2 п.12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначає, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Підпункт 12.1 зазначеного закону встановлює, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Тобто франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (ст. 9 Закону України «Про страхування»).

Франшиза за полісом від 23.03.2019р. № АО/0674038 складає 1 000 грн.

Встановлена договором сума франшизи не залежить від розміру збитків та стягується з винної особи, оскільки її розмір зафіксовано в договорі в абсолютному вираженні.

З огляду на викладене судова колегія погоджується з доводами апелянта щодо неправильності застосування районним судом ст. 1194 ЦК України без урахування вимогЗакону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який покладає обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування, зменшеної на суму франшизи, на страхувальника.

У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України відповідач доказів щодо сплати позивачу франшизи у розмірі 1000 грн. під час розгляду справи не надав.

Таким чином, сума франшизи в розмірі 1000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Доводи апелянта про те, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини «за закінченням терміну зберігання» є неналежним сповіщенням про час та місце розгляду справи, спростовуються наявними матеріалами справи, зокрема судовими повістками з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 у п. 4 зазначає, що позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п. 5 зазначеної постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Вирішуючи дану позовну вимогу, судова колегія виходить з того, що відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом до збагачення позивача.

Визначений позивачкою розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 1 000 грн. відповідає засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що наступили для позивачки, яка зазнала моральних страждань та втрат немайнового характеру.

Участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан ОСОБА_2 та призвели до душевних страждань. Зокрема, судова колегія враховує, що ушкодження, завдані внаслідок ДТП, позбавляють позивачку можливості використовувати свій автомобіль для роботи та особистих потреб, що вона змушена користуватися громадським транспортом, змінювати звичний графік дня, що спричиняє позивачці значний моральний дискомфорт, завдає незручності, додаткові витрати та непотрібні емоційні хвилювання.

Враховуючи те, що дії відповідача знаходилися в причинному зв`язку з тим, що позивачка зазнала моральних страждань, судова колегія, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості приходить до висновку, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивачки відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 грн., оскільки на саме цей розмір буде відповідати спричиненій позивачу моральній шкоді.

Щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогу

Судом встановлено, що адвокат Корнишин О.О. уклав з позивачкою Договір про надання правової допомоги та консультативних послуг від 30.05.2019 р.

Пункт 4.2 Договору № від передбачає, що гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього договору.

Враховуючи, що матеріали справи не містять зазначеної додаткової угоди, вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову (правничу) допомогу не підлягають задоволенню за відсутності належних та достатніх доказів.

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційна скарга задоволена на 98,33 відсотки від ціни позовної заяви майнового характеру, сума, яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача становить 1 339, 25 грн.

В свою чергу, враховуючи задоволення вимог позивачки немайнового характеру в повному обсязі, з відповідача на користь позивачки підлягає сплаті сума у розмірі 840, 80 грн.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 374, 376, 382-384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.09.2020 року скасувати та прийняти постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 1 000 грн. (одна тисяча гривень нуль копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. (одна тисяча гривень нуль копійок).

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,, судовий збір у розмірі 1 339, 25 грн. (тисяча триста тридцять дев`ять гривень двадцять п`ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду .А. Гірняк

С.М. Сегеда

О.С. Комлева