Справа № 752/2248/21
Провадження № 2/752/4791/21
РІШЕННЯ

Іменем України

21 вересня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Слободянюк А.В.

при секретарі - Венгерчук В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, втрат від інфляційних витрат та 3% річних, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Ліко-Житлосервіс» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, втрат від інфляційних процесів та 3% річних від простроченої суми заборгованості та судовий збір.

Позовні вимоги мотивувало тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру власності на нерухоме майно № 15260760 від 02.07.2016р.

ТОВ «Ліко-Житлосервіс» укладено договору з відповідними організаціями з питань технічного обслуговування будинку.

За період з лютого 2018р. по жовтень 2020 р. утворилась заборгованість з утримання будинку та прибудинкової території, позивачем надавались послуги з утримання будинку та прибудинковою території, позивач користується наданими йому житлово-комунальними послугами, однак відповідачка не здійснює оплату за надані послуги, у зв`язку з чим станом на 01.12.2020 року утворилась заборгованість в сумі 25 256,28 грн, яка позивач просить стягнути, також стягнути інфляційні витрати - 1318,16 грн. та 3% річних - 635,32 грн., та сплачений судовий збір в сумі 2102 грн.

Позивачем подано заяву (а.с.152) про збільшення позовних вимог, вказуючи, що станом на 30.04.2021р. заборгованість відповідачки зі сплати за утримання будинку та прибудинковою території в сумі 27 576,15 грн., яку позивач просить стягнути, та стягнути інфляційні витрати - 2152,43 грн., 3% річних - 1341,28 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.01.2021р. відкрито провадження у справі призначено проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без виклику сторін (а.с. 57,58).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2021р. відмовлено у клопотанні представника відповідачки про зупинення провадження.

Представником відповідачки - адвокатом Чернявською О.В. (а.с.127-131) подано відзив на позовну заяву, який судом не може бути прийнято з наступних підстав.

Відповідачкою ОСОБА_1 ухвалу суду про відкриття провадження отримано 22.03.2021р.(а.с.158). Відзив на позовну заяву в інтересах відповідачки її представником подано 30.04.2021р. (а.с.70-85), тобто відзив подано з порушенням вимог ухвали про відкриття провадження та положення ст.178 ч.7 ЦПК України, якою передбачено, що відзив подається у строк п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

На підставі ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Про розгляд справи сторони повідомлені.

Суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, яка надійшла до суду 05.05.2021р. (а.с.152,153).

Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ТОВ «Ліко-Житлосервіс» здійснює обслуговування, утримання та експлуатацію багатоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 на підставі Акту прийому-передачі житлового будинку від 28.07.2015 року (а.с. 4).

ТОВ «Ліко-Житлосервіс» зареєстровано як юридичну особу в ЄДРПОУ у 1999р. , код 30303467 (а.с.51).

19.07.2016р. між ТОВ «Ліко-Житлосервіс» і ОСОБА_1 укладено договір № 19/14/462 про надання послуг щодо забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинку та прибудинкової території, відповідно до якого відповідач зобов`язувався оплачувати надані послуги. Плата (п.3.1) за надані послуги вноситься до 20-го числа у розмірі 444,30 грн., у разі внесення плати - після 20-го числа розмір оплати становить 465,45 грн. (а.с.7-8).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

За п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

ОСОБА_1 не виконує належним чином договірні зобов`язання та норми законодавства щодо оплати за спожиті комунальні послуги в повному обсязі, у зв`язку з чим за період з лютого 2018р. по жовтень 2020 р. включно утворилася заборгованість за житлово-комунальні послуги на суму 25 256,38 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги від 23.11.2020р. № 19/14/462/56(а.с. 10).

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 162 ЖК України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Як вказував позивач, заборгованість, яку слід стягнути з боржника, складає заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 25 256,38 грн. а також інфляційні втрати у розмірі інфляційні втрати у розмірі 1318,16 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 635,32 грн., відповідно до розрахунку інфляційних витрат та 3% на суму заборгованості (а.с.11,12).

Позивачем подано, з дотриманням положення ч.5 ст.49 ЦПК України, заяву про збільшення позовних вимог, вказуючи, що за період з листопада 2020р. по березень 2021р. включно виникла заборгованість відповідачки зі сплати за утримання будинку та прибудинковою території в сумі 2 319,77 грн., яку позивач просить стягнути, що підтверджується розрахунком заборгованості від 30.04.2021р (а.с.155).

З огляду на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути інфляційні витрати в сумі 2152,43 грн. та 3% річних - 1341,28 грн., як вказано у заяві про збільшення позовних вимог (а.с.152-153).

Проте, позивачем надано розрахунок інфляційних збитків з січня 2021р. по березень 2021р., що становить - 49,21 грн. (а.с.156). Позивачем надано розрахунок 3% річних від суми заборгованості за користування грошовими, сума відсотків за період з 21.12.2020р. по 30.04.2021р. становить - 14,48 грн. (а.с.157).

Отже, загальна сума заборгованості становить 27 576,15 грн., яку просить стягнути позивач (25 256,38 за основним позовом + 2 319,77 за заявою про збільшення вимог).

Згідно наданих позивачем розрахунків інфляційних витрат за період з лютого 2018р. по жовтень 2020 р. - 1318,16 грн. та 3% річних за цей же період - 635,32 грн

За період з січня 2021р. по березень 2021р. від суми боргу інфляційні витрати за цей період - 49,21 грн. та 3% річних за цей же період - 14,48 грн. (а.с.156,157).

Відтак, загальна сума інфляційних витрат за весь час прострочення складає 1367,37 грн. (1318,16+49,21); загальна сума 3% річних - 649,80 грн. (635,32+14,48).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від суми боргу.

Судом встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком.

Оскільки відповідач не виконує зобов`язання по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 27 576,15 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 1367,37 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 649,80 грн.

Відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України розрахунок заборгованості не спростовано.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов ТОВ «Ліко-Житлосервіс» про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, втрат від інфляційних процесів та 3% річних від простроченої суми заборгованості слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.(платіжне доручення № 123 від 14.12.2020р. (а.с.114,116).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. керуючись ст.ст. 263-265,274 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, втрат від інфляційних процесів та 3% річних від простроченої суми - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце знаходження майна: АДРЕСА_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс», , місцезнаходження: 03189,м.Київ, вул. Ломоносова, буд. 58-А, на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346) заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 27 576 (двадцять сім тисяч п`ятсот сімдесят шість) гривень 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце знаходження майна: АДРЕСА_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс», , місцезнаходження: 03189,м.Київ, вул. Ломоносова, буд. 58-А, на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346), інфляційні втрати у розмірі 1367 (одна тисяча шістдесят сім) гривень 37 коп., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 649 (шістсот сорок дев`ять) гривень 80 коп., судовий збір в сумі 2102 (від тисячі сто дві) гривні 00 коп.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.В.Слободянюк