Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2021 Справа №607/13402/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Хримко У. А.

учасників справи

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Посилаючись на те, що 13.11.1999 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.11.2020 було розірвано. Від даного шлюбу у них є двоє синів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є повнолітнім, та неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З червня 2021 року молодший син проживає разом із позивачем, оскільки відповідач погрожував їй та дитині. Відповідач працює в правоохоронних органах та отримує відповідний заробіток.

У зв`язку із недосягненням згоди, щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн, щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач подав відзив на позов, в якому зазначив, що з березня 2020 року він не проживає із позивачем, оскільки остання постійно вела антиморальний спосіб життя (не ночувала дома, постійно приходила у стані сильного алкогольного сп`яніння, не приділяла уваги вихованню дітей (посилаючись на відсутність часу та того, що постійно відсипалася після нічних гулянок), майже щоденно у присутності дітей вчиняла скандали. У зв`язку із неможливістю продовжувати подружнє життя із позивачем, шлюб між ними було розірвано. З березня 2020 року по червень 2021 року неповнолітній ОСОБА_4 , за власним бажанням, проживав з відповідачем, і він ніс усі витрати по його забезпеченню та утриманню. Протягом вказаного періоду позивач не купила дитині жодної речі та не допомагала матеріально. У зв`язку із цим, позивачу рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14.01.2021 уже було відмовлено в аліментах на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 . У зв`язку із тим, що позивач не приймала участі у вихованні та утриманні ОСОБА_4 , відповідач звернувся із позовною заявою до Тернопільського міськрайонного суду про визнання місця проживання ОСОБА_4 з ним. Натомість, позивач придумала план, як викрасти у нього сина та в подальшому через нього здійснювати на відповідача тиск та отримувати кошти на власні потреби. Так, в червні 2021 позивач звернулася до нього щодо надання дозволу на виїзд ОСОБА_4 у Туреччину на відпочинок, який відповідач надав. Проте, позивач після відпочинку без його згоди завезла сина ОСОБА_4 до тещі у м. Трускавець, де його переховувала від нього. Після його неодноразових вимог повернути сина ОСОБА_4 у м. Тернопіль, позивач почала здійснювати на нього тиск через написання надуманих скарг про тиск на неї та дитини з його сторони. Одночасно звернулася із позовом до суду про видачу обмежувального припису. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 27.09.2021 заяву позивача про видачу обмежувального припису залишено без задоволення. На даний час, позивач усіма можливими методами продовжує перешкоджати йому спілкуватися із його сином ОСОБА_4 , травмуючи при цьому психіку неповнолітньої дитини. Виходячи із вище викладеного, позивач намагається стягнути з нього грошові кошти у вигляді аліментів за надуманих її хворою уявою причин лише для власних потреб та підтримання вказаного вище аморального способу життя, а не для забезпечення дитини. А тому, просить у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки факти, викладені в позові не відповідають дійсності та є надуманими.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з підстав викладених у позові та просив позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, з підстав наведених у відзиві на позов.

Відповідь на відзив позивач не подала.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до висновку, що слід задовольнити частково позов, виходячи з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду.

Від даного шлюбу у сторін є двоє синів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є повнолітнім, та неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 27.04.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.01.2021 у справі № 607/20297/20 вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/5 частини від доходу ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 24.11.2020 і до закінчення ОСОБА_2 навчання у ТНТУ ім. І.Пулюя, а саме до 30.06.2023, але не більше 23-х річного віку. В частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , відмовлено, оскільки малолітній син проживає з батьком, а витрати на його утримання беруть обоє батьки, які стараються забезпечити його всім необхідним.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 02.06.2021 рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.01.2021 залишено без змін.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.07.2021 у справі № 607/12566/21 про видачу обмежувального припису вирішено заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наближатись до їх місця проживання за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , ближче ніж на 500 метрів строком на три місяці.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 27.09.2021 рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.07.2021 скасовано та постановлено у справі нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису залишити без задоволення.

З акту обстеження умов проживання від 13.07.2021, складеного Службою у справах дітей Трускавецької міської ради Львівської області, при проведенні умов проживання, вбачається, що ОСОБА_2 , 2010 р.н., проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки № 7 від 09.07.2021, виданої практичним психологом, психотерапевтом ОСОБА_5 вбачається, що з отриманої в ході консультування інформації, керуючись науковими засадами вікової ,педагогічної, соціальної психології і психології сім`ї, з метою успішного проходження ОСОБА_4 вікової кризи, а також, збереження його психічного здоров`я, рідним рекомендується: якомога частіше організовувати спільні сімейні справи із залученням усіх члені сім`ї (підготовка до сімейних свят, зокрема, днів народження, прибирання квартири, робота на присадибній ділянці, культпоходи, спортивні ігри, тощо); відзначати найменші досягнення і поступ розвитку хлопця; здійснювати індивідуальний підхід до потреб і уподобань підлітка, задовільняти потребу у повазі до унікальності його особистості. Зважаючи на переважно негативні переживання ОСОБА_4 , пов`язані із спілкуванням з батьком, бажано, до нормалізації психоемоційного стану дитини і суттєвих позитивних змін у поведінці ОСОБА_6 щодо нього, по можливості, обмежити спілкування сина з ним. У подальшому рекомендується планувати ймовірні зустрічі з батьком із урахуванням бажання самого ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є молодим працездатним чоловіком, а тому, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем, може виконувати свої обов`язки по утриманню дитини.

У зв`язку із тим, що дитина потребує матеріальної допомоги і відповідач зобов`язаний надати їй матеріальну допомогу, а тому, позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до часткового задоволення.

Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зі змісту ст. 27 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд має враховувати ряд обставин, як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Разом з тим, визначальним при вирішенні питання про розмір аліментів є інтереси дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За вказаних обставин, оскільки відповідач є працездатного віку та ним не представлено суду жодних доказів про наявність в нього на утриманні інших дітей, чи непрацездатних дружини, батьків, а також те, що за своїм станом здоров`я він не може виконувати своїх обов`язків по утриманню неповнолітнього сина, визначаючи розмір аліментів, який на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд, з урахуванням вимог статті 182 СК України, враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, а тому, вважає, що слід задовольнити частково позов, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн, щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин, суд вважає, що рішення суду підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258-268, 273, 352-355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, статями 180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Задовольнити частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок), щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволені інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Позивач: ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 13 жовтня 2021 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко