Справа № 315/452/21
Номер провадження № 2/315/209/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі:

головуючої судді Романько О.О.,

за участю секретаря судового засідання Помилуйко Л.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гуляйполе цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5 , про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, яка в подальшому була уточнена.

08.07.2021 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_5 .

В обґрунтування своїх уточнених вимог позивач зазначила, що 30.11.2019 року між нею та відповідачем у Гуляйпільському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькі області зареєстровано шлюб, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 та вчинено відповідний актовий запис № 74. Від шлюбу у них є донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 видане 07.05.2020 року Приморським РВ ДРАЦС Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Як слідує далі з позову, відповідач працездатний, працює без оформлення трудових відносин, здоровий, має дитину від попереднього шлюбу, непрацездатних батьків на утримані не має. Проте ухиляється від покладеного на нього обов`язку по утриманню дітей та дружини, аліменти у добровільному порядку не надає. Їхня донька ОСОБА_7 , хоча і зареєстрована за місцем проживання відповідача, на даний час проживає разом з нею, що підтверджується відповідною довідкою. Донька знаходиться повністю на її утриманні. Однак, на даний час вона позбавлена можливості працювати бо через відповідний вік дитини займається її вихованням.

Прохає стягнути з відповідача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на її користь на утримання дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКНН НОМЕР_4 у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23.03.2021 року (дня пред`явлення позовної заяви) і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 2 500 грн., починаючи стягнення з 23.03.2021 року (дня пред`явлення позовної заяви) і до ІНФОРМАЦІЯ_3 (досягнення дитиною ОСОБА_6 трьох років). Допустити негайне виконання рішення суду - у межах суми платежу аліментів на утримання дитини - ОСОБА_6 за один місяць. Допустити негайне виконання рішення суду - у межах суми платежу аліментів на утримання ОСОБА_3 за один місяць.

В судове засідання позивач не з`явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.69).

Представник позивача адвокат Сивоненко О.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, прохали їх задовольнити за тих підстав, які викладені у позові та відповіді на відзив.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань суду не надав, причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Ліпаткіна Е.В. позивні вимоги визнала частково, а саме в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів його прибутку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, в частині стягнення аліментів на утримання дружини прохала відмовити. В обгрунтування своєї позиції посилалася на вимоги ст. ст. 181-182 СК України, зазначала про те, що відповідач має ще одну дитину, на яку сплачує аліменти, він працездатний, здоровий, працевлаштований офіційно, іншої роботи не має, отримує заробітну плату в розмірі 6000 грн. на місяць та не в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини, іншого майна не має, має матір-інваліда.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, заяв чи клопотань до суду не надала.

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с. Полтавка Гуляйпільського району Запорізької області, паспорт громадянина України № НОМЕР_5 (а.с.5, 29). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання №11-11/100 від 03.01.2020 року, виданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8, 32).

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Приморськ Запорізької області, паспорт серії НОМЕР_6 виданий 24.03.2009 року Приморським РВ ГУМВС України в Запорізькій області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 6).

ОСОБА_8 та ОСОБА_4 30.11.2019 року уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 74, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 виданого Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 10, 30).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 07.05.2020 року Приморським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_6 , про що складено відповідний актовий запис № 25, батьками якої зазначені сторони по справі (а.с. 9, 31).

Згідно відповіді на запит суду від Приморської міської ради Приморського району Запорізької області №05-14/1034 від 02.04.2021 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13).

Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи №502 від 07.05.2020 року, виданої виконавчим комітетом Приморської міської ради Приморського району Запорізької області, ОСОБА_6 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 33).

Згідно копії довідки виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області від 19.04.2021 року, видана ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в тому, що вони фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 36).

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_9 серії НОМЕР_8 , позивачці припинено виплату по безробіттю згідно п. 3 ст. 31 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» згідно наказу №КТ200312 від 12.03.2020 року (а.с. 37).

08.06.2021 року представником відповідача подано відзив на позов, в якому прохали стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позову відмовити, обґрунтовуючи це тим, що відповідач має на утриманні ще одну неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на яку сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, не має можливості надавати матеріальну допомогу дружині, оскільки після вирахування з нього стягнень за двома виконавчими документами у нього не може залишитися на своє утримання менше, ніж 50% доходу, та має матір, яка є інвалідом, тому він повинен надавати їй матеріальну допомогу (а.с. 40-41). На підтвердження своєї позиції надали копії наступних документів.

Так, згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 виданого 05.01.2017 року Приморським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_10 , про що складено відповідний актовий запис №01, батьком якої зазначений відповідач по справі ОСОБА_4 (а.с. 42).

Відповідно до копії виписки з акту огляду МСЕК №094856, ОСОБА_11 є інвалідом третьої групи загального захворювання. Може виконувати роботи без важкої фізичної правці, в своїй професії працездатна (а.с. 43).

Згідно копії довідки про розмір сплачених аліментів Приморського РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) від 26.05.2021 року №8588, з ОСОБА_4 стягуються аліменти (суму стягнень вказано з квітня 2020 року по березень 2021 року), згідно з виконавчим листом №326/663/19, який видано 02.07.2019 року Приморським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини (а.с. 44).

Згідно копії довідки КП «Чисте місто» Приморської міської ради Приморського району Запорізької області №242 від 29.04.2021 року, ОСОБА_4 працює в КП «Чисте місто» Приморської міської ради Приморського району підсобним робітником з 01.04.2021 року. Посадовий оклад підсобного робітника складає 6132,00 грн. (а.с. 45).

05.07.2021 року позивачем було подано відповідь на відзив, де зазначила про те, що на користь старшої доньки відповідач сплачує аліменти у розмірі 1234,06 грн. І навіть у разі сплати такої ж суми на утримання молодшої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такої ж суми аліментів, це не суперечитиме ч. 2 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», яка обмежує стягнення із заробітної плати 50% відсотками і підстави позивача на зменшення цієї частки є необґрунтованими. Також зазначила про те, що позбавлена можливості працювати через вік дитини, у неї відсутній дохід, тоді як відповідач працює ще й без оформлення трудових відносин у службі таксі, протягом останнього року ним було придбано не один транспортний засіб, таким чином, у нього наявні кошти на утримання дружини. Щодо посилань відповідача на те, що він надає матеріальну допомогу батькам, зокрема, матері-інваліда, зазначила, що відповідно до виписки МСЕК ОСОБА_11 має ІІІ групу інвалідності, яка передбачає здатність до виконання трудової діяльності та займає посаду головного спеціаліста відділу обслуговування громадян №16 (сервісний центр) управління обслуговування громадян, за 2020 рік отримала 25800 грн. пенсії та 179670 грн. заробітної плати, а отже є працездатною і забезпечує для себе дохід у декілька разів вище прожиткового мінімуму й не потребує матеріальної допомоги від сина. За наведених підстав прохала задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 62-63). Позивач надала клопотання про долучення інформації щодо останньої зазначеної обставини в якості доказів до матеріалів справи, а саме копію декларації за 2020 рік ОСОБА_11 (а.с. 64-68).

На утриманні у позивача перебуває неповнолітня дочка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно якої батько позбавлений батьківських прав та будь-якої матеріальної допомоги не надає, що встановлено відповідно до заочного рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 20 липня 2021 року у справі № 315/1804/20.

21.07.2021 року представником відповідача було подано заперечення на відповідь на відзив, де зазначила про те, що після відрахування з заробітної плати всіх податків та зборів позивач отримує 4572,00 грн. (мінімальна заробітна плата), на старшу дитину він сплачує 1/4 від доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 1/4 від доходу 4572.00 грн. складає 1143 грн. Якщо судом буде встановлений розмір аліментів на рівні 1/4 частки на дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 то відповідач буде сплачувати разом з аліментами на старшу доньку 1143 грн. х 2 = 2286.00, що буде становити майже 1/2 частки доходу відповідача, замість 1/3 частки доходу відповідача. Якщо судом буде встановлений розмір 1/6 доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, то розмір аліментів на дитину ОСОБА_6 буде становити 1006.5 грн, що буде не набагато меншим, аніж сума аліментів 1143 грн., але буде відповідати положенням ч. 5 ст.183 СК України. Що стосується доводів позивачки, що відповідач має змогу сплачувати 2500.00 грн. на утримання своєї дружини до досягнення дитиною 3-річного віку, зазначила, що відповідач працює та отримує заробітну плату 6 132 грн з урахуванням податків, та його «чистий дохід» складає 4 572.00 грн., з якого утримуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 у сумі 1143.00 грн. Відповідно на двох дітей буде утримуватися 1143.00 грн+ 1006.50 грн = 2 149.50, що майже половина всього доходу відповідача. Із зазначених причин, відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своєї дружини, а тим більше у розмірі 2500 грн. щомісячно. Зазначила, що у відповідача не має іншого доходу, аніж заробітна плата. Транспортних засобів, які б знаходились у його власності відповідач також не має. В службі таксі відповідач не працює. Відповідач має матір, яка є інвалідом ІІІ групи, тому він повинен надавати своїм батькам матеріальну допомогу на підставі ст.ст.202, 203 СК України незалежно від матеріального становища батьків. З наведених підстав прохала винести рішення про стягнення з відповідача - ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, в іншій частині позову відмовити (а.с. 75-76, 81-82).

Вирішуючи справу суд виходить з такого.

Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Прожитковий мінімум на дитину на 2021 рік в Україні відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» складає для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року 1921,00 гривень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем ОСОБА_3 позовні вимоги про стягнення на її користь аліментів для утримання дитини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, зокрема з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо стягнення аліментів на утримання матері дитини, суд зазначає наступне.

Згідно ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.

Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина 4 ст. 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, офіційно працевлаштований, хронічними хворобами не страждає, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не знаходиться, інвалідом не являється, сплачує аліменти на старшу доньку від попереднього шлюбу, що підтверджено доказами та доводами представника позивача так як останній сплачує аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання доньки - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, відповідач працює підсобним робітником в КП «Чисте місто Приморськ» Приморської міської ради Приморського району Запорізької області з посадовим окладом 6132,00 грн.. Має у власності земельну ділянку, але відомостей про отримання ним доходів від неї суду не надано. Також у його власності перебуває автомобіль ВАЗ 21093, 2000 року випуску. Наявність у нього інших видів доходів, зокрема від роботи таксистом, рухомого чи нерухомого майна, вартість якого перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, належними та допустимими доказами не підтверджено.

При цьому, суд вважає посилання представника відповідача на те, що останній має беззаперечний обов`язок щодо утримання своєї матері на підставі ст. ст. 202, 203 СК України, спростовними, оскільки в судовому засіданні не доведено, що його матір є непрацездатною і потребує матеріальної допомоги, так само як і того, що додаткові витрати на неї викликані тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Навпаки, судом встановлено, що остання офіційно працевлаштована, займає посаду державного службовця категорії «В», має у власності житловий будинок, сім земельних ділянок, які перебувають в оренді, отримує пенсію та заробітну плату, розмір яких станом на кінець 2020 року склав 25800 грн. та 179670 грн. відповідно, це приблизно 2150 грн. та 14 972,50 грн. щомісячно. Будь-яких осіб на її утриманні не перебуває, до складу сім`ї, як вбачається з декларації, входить лише син ОСОБА_4 .. Таким чином, встановлено, що доходи матері відповідача є більшими як за мінімальні розміри визначені в законодавстві, так і за доходи її сина, тому матеріальної допомоги з його боку остання не потребує.

Натомість його малолітня дитина взагалі позбавлена можливості щодо самостійного свого утримання, так само як і його колишня дружина, яка позбавлена можливості працювати через вік дитина, а так само утримує ще одну свою неповнолітню дочку ОСОБА_13 від попереднього шлюбу, відносно якої її батько позбавлений батьківських прав та аліменти не сплачує.

При визначенні розміру аліментів, суд також виходить із встановлених обставин справи, а також те, що спільна дитина сторін проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж можливі періодичні зустрічі батька, враховуючи вік дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Також, взявши до уваги те, що будь-якої домовленості щодо порядку утримання дитини та дружини сторони не дійшли, угоди про матеріальне їх забезпечення між сторонами не досягнуто, дитина на теперішній час, перебуває на утриманні позивача, яка також має обов`язок щодо утримання своєї дитини, тому суд вважає за необхідне заявлений позивачем позов задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання її як дружини-матері аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із вхідним штампом Гуляйпільського районного суду Запорізької області позивач звернувся до суду із позовною заявою 23.03.2021 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти на утримання дитини та дружини потрібно стягувати з відповідача, починаючи з вказаної дати.

Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 354-355, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5 , про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця м. Приморськ Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий 24.03.2009 року Приморським РВ УМВС України в Запорізькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженки с. Полтавка Гуляйпільського району Запорізької області, паспорт № НОМЕР_5 виданий органом 2327, ідентифікаційний номер НОМЕР_10 , на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця м. Приморськ Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий 24.03.2009 року Приморським РВ УМВС України в Запорізькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженки с. Полтавка Гуляйпільського району Запорізької області, паспорт № НОМЕР_5 виданий органом 2327, ідентифікаційний номер НОМЕР_10 , аліменти на її утримання, у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 23 березня 2021 року і до досягнення дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_11 включно.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця м. Приморськ Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий 24.03.2009 року Приморським РВ УМВС України в Запорізькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 908 гривень 00 копійок.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Повний текст рішення складено 11 жовтня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. О. Романько