справа № 490/1145/18
провадження №4-с/489/38/21
УХВАЛА

13 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретар судового засідання Рибальченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби України Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, заінтересована особа акціонерне товариство Альфа Банк»,

встановив:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Губницьку-Степанову А.О. звернувся до Центрального районного суду міста Миколаєва зі скаргою на дії головного державного виконавця Романчук В.Ю. відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби України Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо організації та проведення торгів з реалізації арештованого майна, що належало боржнику ОСОБА_1 , а саме: земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_2 ; земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 .

В обґрунтування скарги посилається на те, що 04.01.2017 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС України ГТУЮ у Миколаївській області відкрито виконавче провадження №53228284 щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 307178,44 дол. США на користь ПАТ «Укрсоцбанк», яке було відкрите на підставі виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва, виданого з метою виконання заочного рішення цього ж суду від 07.09.2016.

Скаржник вважає дії державного виконавця з виконання зазначеного рішення суду щодо організації та проведення електронних торгів протиправними, оскільки в порушення вимог статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» держаним виконавцем в ході реалізації на електронних торгах арештованого майна боржника ОСОБА_1 не отримано письмову згоду заставодержателя - ПАТ «Укрсоцбанк» на реалізацію такого майна, оскільки воно знаходиться в іпотеці за іншими кредитними договорами.

Посилаючись на наведені обставини, скаржник просить скаргу задовольнити.

Заінтересована особа та представник відділу примусового виконання рішень Управління ДВС України ГТУЮ у Миколаївській області правом на подачу відзиву не скористались.

У період з лютого 2018 року скарга перебувала у провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва.

Після повторного авторозподілу ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 14.01.2021 скаргу прийнято до провадження суддею Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 05.05.2021 справу за вказаною скаргою на підставі статей 31, 448 ЦПК України направлено до Ленінського районного суду міста Миколаєва.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.07.2021 скаргу прийнято до розгляду суддею Коваленком І.В.

У судове засідання призначене на 30.09.2021 учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду скарги повідомленні належним чином, що не перешкоджає розгляду скарги за їх відсутності.

Представник скаржника надала до суду заяву про розгляд скарги у її відсутність та просила її задовольнити.

Державний виконавець причини неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду скарги.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частин п`ятої, дев`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення судового рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали скарги та цивільної справи № 489/1681/16, суд встановив наступне.

04.11.2016 Ленінським районним судом міста Миколаєва по справі № 489/1681/16-ц було видано виконавчий лист про стягнення з в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 307178,44 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 8 247 280,35 грн. і судовий збір в рівних частинах по 61 939,62 грн. на користь ПАТ «Укрсоцбанк».

04.01.2017 згідно вказаного виконавчого листа державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС України ГТУЮ у Миколаївській області відкрито виконавче провадження №53228284 (а.с.9-10).

Того ж дня державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.11).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 12.01.2017 ОСОБА_1 був власником, зокрема: земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_2 ; земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 . Все перелічене майно перебувало в обтяженні іпотекою, іпотекодержателем якого було ПАТ «Укрсоцбанк» за різними договорами іпотеки, підписаними для забезпечення різних кредитних договорів, укладених між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с.12-23).

Згідно протоколу № 272746 проведення електронних торгів 19.07.2017 відбулись електронні торги з реалізації предмета іпотеки житлового будинку з земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с.24-26).

Згідно протоколу № 277608 проведення електронних торгів 07.08.2017 відбулись електронні торги з реалізації предмета іпотеки 1/2 частки нежитлових приміщень магазину промислових товарів за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.27-28).

Згідно протоколу № 288580 проведення електронних торгів 02.10.2017 відбулись електронні торги з реалізації предмета іпотеки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29).

Відомостей щодо реалізації на електронних торгах земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , матеріали справи не містять.

Водночас, у матеріалах справи неявне повідомлення від стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» від 23.08.2017, що надійшло до Відділу 28.08.2017 за вх. №3111, в якому банк повідомив про ненадання згоди на реалізацію майна на торгах в рамках ДП «Сетам» та просив відмінити всі наявні торги, пов`язані з реалізацією майна, зокрема житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.30)

Постановою державного виконавця від 04.04.2018 у виконавчому провадженні № 55290840 виконавчі провадження №53228284, № 50365530, № 50365539, № 51291789, № 51291943, № 53228284, № 55290840 об`єднані у зведене виконавче провадження № 56124269 (а.с.47-48).

Між тим, облікова картка на зведене виконавче провадження не містить даних щодо об`єднання у зведене виконавче провадження провадження щодо боржника ОСОБА_1 за №53228284 (а.с.64). Витребувані на запит суду матеріали зведеного виконавчого провадження не містять даних щодо реалізації арештованого майна на електронних торгах 19.07.2017, 07.08.2017 та 02.10.2017 в межах виконавчого провадження №53228284 (а.с.58-319).

Згідно матеріалів цивільної справи № 489/1681/16, постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 19.09.2018, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 06.02.2020, скасовано заочне рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 07.09.2016, на підставі якого було видано виконавчий лист від 04.11.2016 та відкрито виконавче провадження №53228284 (а.с.110-120 т. 2, 116-120 т.3).

При цьому, відомостей про закриття виконавчого провадження № 53228284 відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки скасовано рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, матеріали справи та зведеного виконавчого провадження не містять.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 08.09.2020, описку в якій виправлено ухвалою від 23.04.2021, замінено стягувача з АТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа Банк» за виконавчим листом, виданим Ленінським районним судом міста Миколаєва 06.05.2020 після перегляду заочного рішення від 07.09.2016 в апеляційній та касаційній інстанціях.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», як зазначено у частини першій статті 5 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом частини статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 51 цього Закону, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:

1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;

3) наявна письмова згода заставодержателя.

У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернено стягнення на заставлене майно, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 15 частини першої статті 39 цього Закону.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

Згідно частин першої третьої статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів того, що ПАТ «Укрсоцбанк» будучи іпотекодержателем майна на час реалізації на електронних торгах 19.07.2017 та 07.08.2017 житлового будинку з земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_3 та 1/2 частки нежитлових приміщень магазину промислових товарів за адресою: АДРЕСА_2 , мало будь-які заперечення щодо такої реалізації в межах виконавчого провадження №53228284, скаржником не надано.

Відомостей щодо реалізації на електронних торгах земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , матеріали справи не містять.

Крім того, скаржником не обґрунтовано в скарзі, яким чином заперечення ПАТ «Укрсоцбанк» від 23.08.2017 щодо реалізації на електронних торгах житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , порушує його права як боржника.

Отже, оцінюючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки дії державного виконавця жодним чином не порушують права боржника, а тому подана скарга є безпідставною та необґрунтованою, а відтак в її задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись статями 447-451 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби України Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 13.10.2021.

Суддя І.В. Коваленко