_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/6432/21
Провадження № 2/947/2028/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Намазовій К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з - під арешту, суд

ВСТАНОВИВ:

25.02.2021 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - Вишневська О.І. звернулась до Київського районного суду м.Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій просить звільнити з-під арешту квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: реєстраційний номер обтяження: 37084522, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника, серія та номер: ВП № 60925172, виданий 30.06.2020, видавник: державний виконавець Другого Київського ВДВС міста Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) А.В.Анісімова; реєстраційний номер обтяження: 11647544, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 25930395, 12.09.2011, Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, д/в Кіптіков І.О.; реєстраційний номер обтяження: 11649089, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 21857969, 26.09.2011, Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, д/в Кіптіков І.О.; реєстраційний номер обтяження: 11649970, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 25930488, 12.09.2011, Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, д/в ОСОБА_3 , посилаючись на наявність у власника права на вчинення дії, спрямованої на захист прав щодо користування, розпорядження своїм майном, оскільки ТОВ «Кей-Колект» є власником квартири АДРЕСА_2 та наявні арешти порушують його права власності, він змушений звернутись з даним позовом до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2021 року цивільна справа була розподілена судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 12.03.2021 року провадження по справі було відкрито, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження. Було запропоновано відповідачам та третій особі надати свої письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються.

25.06.2021 року ТОВ «Кей-Колект» звернулось до суду з заявою про зміну підстав позову, посилаючись на те, що в ході розгляду справи стало відомо, що вже після відкриття провадження по даній справі, в іншій справі за № 947/30453/19 було скасовано рішення про державну реєстрацію прав державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень /з відкриттям розділу/, індексний номер: 34171773 від 15.11.2019 року про реєстрацію права власності ТОВ «Кей-Колект», на спірну квартиру (постанова Одеського апеляційного суду від 27.04.2021 року). З набранням рішенням законної сили, сторони повернулись до стану, коли ТОВ «Кей-Колект» хоча й не є власником спірного майна, проте є іпотекодержателем квартири АДРЕСА_2 . Представник позивача зазначає, що наявні арешти порушують права ТОВ «Кей-Колект», але не як власника майна, а як іпотекодержателя.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 07.07.2021 року залишено без розгляду позовні вимоги в частині звільнення майна з під арешту, до відповідача ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та продовжено розгляд позову ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з - під арешту.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст.128, 129,130 ЦПК України.

Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» Бірюков А.М. до судового засідання з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, причини неявки суду невідомі.

До судового засідання з`явився представник ОСОБА_1 адвокат Устимчук М.В., який позовні вимоги не визнав, просив відмовити, мотивуючи тим, що вирішення даного спору належним чином без участі у справі належних відповідачів інших стягувачів (УПФУ в Київському районі, ГУ ДПС в Одеській області, ЦО УПФУ в м.Одеса), в інтересах яких накладено арешт, яких зазначено в інформаційної довідки, на випадок задоволення позову про звільнення такого майна з-під арешту є прямим порушенням прав вказаних осіб, яких не було залучено до участі у справі у якості відповідачів і до яких мав би бути пред`явлений даний позов.

Крім того, представник відповідача акцентує увагу суду на нормах ст.ст.1281,1282 ЦК України про те, що стягнення на майно, а саме, частину вищевказаної квартири, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка належала йому, повинно відбуватися за правилами ст.1282 ч.2 п.2 ЦК України, а саме за позовом кредитора до суду. Оскільки, якщо один із іпотекодавців помер, якому належала частка у спірному майні, то позасудовий порядок не передбачено та іпотекодержатель має виключне право подавати позов про визнання права власності на спірне майно лише у судовому порядку. Не зважаючи на положення ст.1282 ч.2 п.2 ЦК України, позивач звернувся до приватного нотаріуса як державного реєстратора і остання здійснила спірну реєстрацію права власності за позивачем. Проте, за таких обставин, у приватного нотаріуса були відсутні правові підстави для прийняття рішення № 34171773 від 15.11.2019 року.

Також, представник відповідача зауважує про те, що на позовні вимоги про визнання права власності на арештоване майно або зняття арешту з майна поширюється передбачений ст.257 ЦК України трирічний строк позовної давності, перебіг якого починається від дня, коли ТОВ «Кей-Колект» довідався або міг довідатися про арешт /опис/ належного їй майна, та вказаний строк заявником було пропущено, оскільки арешти було накладено у вересні 2011 року, Договір Факторингу № 1 та Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладено було між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» 12.12.2011 року, проте з вимогами про звільнення майна з під-арешту ТОВ «Кей-Колект» звернулось з пропуском строку позовної давності, при цьому реєстр щодо арештів працює з 2014 року.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Фішер В.В. до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, приходить до наступного.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном.

Згідно ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, припинення дії, яка порушує право.

Судом встановлено, що 28.07.2005 року між АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 411-08 ПОУ П, за умовами якого, ОСОБА_1 було надано кредит в іноземній валюті у сумі 10000,00 доларів США з відсотковою ставкою 14% річних, в забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором був укладений іпотечний договір від 28.07.2005 року, посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Скопеділіс Т.Г. за реєстровим номером 2604.

09.10.2006 року між АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого, ОСОБА_1 було надано кредит в іноземній валюті у сумі 30000,00 доларів США з відсотковою ставкою 11,3% річних, в забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором був укладений іпотечний договір від 09.10.2006 року, посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кобзарем О.Ю. за реєстровим номером 1446.

22.02.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого, ОСОБА_1 було надано кредит в іноземній валюті у сумі 30200,00 доларів США з відсотковою ставкою 13,5% річних, в забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором був укладений іпотечний договір від 22.02.2017 року, посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. за реєстровим номером 675.

28.07.2005 року АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір, а у подальшому також Іпотечний договір другої черги від 09.10.2006 року та Іпотечний договір від 22.02.2007 року, за умовами яких та на підставі вищевказаних договорів про надання споживчого кредиту в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

12.12.2011 року між АТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу та Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, посвідчений Саєнко Е.В., приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області, 12.12.2011 року за реєстровим № 5207-5208, згідно яких право вимоги за вищевказаним кредитним договором та договором іпотеки перейшло до ТОВ «Кей-Колект» .

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору № 411-08 ПОУ П, договору про надання споживчого кредиту № 0 та договору про надання споживчого кредиту № 0 15.11.2019 року іпотекодержателем було звернено стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки відповідно до ст. 35,36,37 Закону України «Про іпотеку».

У позовній заяві позивач зазначає, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стало відомо, що на нерухоме майно, власником якого є ТОВ «Кей-Колект», а саме: квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладені арешти, а саме: реєстраційний номер обтяження: 37084522, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника, серія та номер: ВП № 60925172, виданий 30.06.2020, видавник: державний виконавець Другого Київського ВДВС міста Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) А.В.Анісімова; реєстраційний номер обтяження: 11647544, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 25930395, 12.09.2011, Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, д/в Кіптіков І.О.; реєстраційний номер обтяження: 11649089, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 21857969, 26.09.2011, Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, д/в Кіптіков І.О.; реєстраційний номер обтяження: 11649970, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 25930488, 12.09.2011, Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, д/в ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що ТОВ «Кей-Колект» зверталось до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачів, але не використало своє право на звернення до виконавчої служби. Лише у вересні 2017 року ТОВ «Кей-Колект» звертається з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Київський відділ державної виконавчої служби м.Одеси про звільнення майна з під арешту, накладеному у виконавчому провадженні, мотивуючи позов тим, що зазначене майно є іпотечним майном, яким забезпечено виконання зобов`язань за кредитними правовідносинами, кредитором за якими згідно Договору факторингу є позивач, а тому як іпотекодержатель, має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки перед іншими кредиторами цього боржника.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 17.06.2020 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» про звільнення майна з під арешту було відмовлено (справа № 520/8908/17), з посиланням на те, що під час розгляду справи позивачем було здійснено позасудове стягнення на іпотечне майно шляхом здійснення приватним нотаріусом запису про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна від 15.11.2019 року, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект». Судом зазначено, що підставою для позовних вимог є факт порушення, невизнання або оспорювання законних прав позивача. Підставою для звернення ТОВ «Кей-Колект» з відповідним позовом до суду було зазначено, що наявність арештів є перешкодою для позивача у реалізації свого права на звернення стягнення на іпотечне майно у позасудовий спосіб згідно іпотечного застереження. Проте, суд зробив висновок, що враховуючи факт здійснення 15.11.2019 року зазначеного права позивача на позасудове стягнення на іпотечне майно, відсутні підстави для звернення до суду з даними вимогами, тому у позовних вимогах слід відмовити.

Крім того, в тексті рішення зазначено, що згідно відповіді Третьої Одеської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась.

У лютому 2021 року ТОВ «Кей-Колект» повторно звертається до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи позов тим, що «Кей-Колект», як власник майна, має право подати позов про звільнення майна з під арешту з метою захисту свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В процесі розгляду даної справи було встановлено, що у грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П., ТОВ «Кей-Колект» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.11.2019 року.

07.07.2020 року рішенням Київського районного суду м.Одеси позов ОСОБА_1 було задоволено шляхом визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34171773 від 15.11.2019 року про реєстрацію права власності ТОВ «Кей-Колект» на квартиру АДРЕСА_2 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 27.04.2021 року вказане рішення залишено без змін та в мотивувальній частині постанови зазначено, що суд першої інстанції вмотивовано виходив із того, що ТОВ «Кей-Колект» було порушено п.61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25.12.2015 року № 1127 (в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення), зокрема ТОВ «Кей-Колект» не довело факту направлення позивачу ОСОБА_1 вимоги про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом визнання права власності на іпотечне майно та про відсутність документу, що підтверджував би факт завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги. Крім того, державним реєстратором не було враховано, що інший іпотекодавець, яким є ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому не міг дати своєї згоди на перереєстрацію спірного нерухомого іпотечного майна на ТОВ «Кей-Колект».

Також, було зазначено, що внаслідок скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на майно відбувається відновлення становища, яке існувало до порушення, а саме: залишається чинним запис про реєстрацію права власності на квартиру за позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з набранням законної сили вищевказаним рішенням, 25.06.2021 року ТОВ «Кей-Колект» звертається до суду з заявою про зміну підстав позову, посилаючись на те, що після відкриття провадження по даній справі, в іншій справі за № 947/30453/19 було скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірну квартиру, тому ТОВ «Кей-Колект» не є власником майна, проте є іпотекодержателем квартири АДРЕСА_2 . Однак, наявні арешти фактично не дають можливості іпотекодержателю скористатись своїм правом на позасудове врегулювання за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Суд зауважує про те, що у 2017 році при зверненні з аналогічними вимогами до суду про звільнення майна з-під арешту, наявність арештів не стало перешкодою для ТОВ «Кей-Колект», як іпотекодержателя, на позасудове врегулювання у вигляді звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки відповідно до ст. 35,36,37 Закону України «Про іпотеку». Інша річ в тому, що у подальшому у зв`язку з тим, що нотаріусом було проведено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ТОВ «Кей-Колект» з порушенням вимог закону, вказану реєстрацію судовим рішенням було скасовано.

На виконання ухвали Київського районного суду м.Одеси від 07.07.2021 року про витребування доказів Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надав відповідь, з якої вбачається, що на примусовому виконанні у відділі в період з 31.03.2011 року по 26.03.2012 року перебував виконавчий лист № 2-3829/10, виданий 08.12.2010 року Київським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошової суми в розмірі 582596,43 грн. /ВП 25930395, ВП 25930488/. У зв`язку з відсутністю авансування у встановлений термін, 26.03.2012 року виконавчі листи було повернуто стягувачу без подальшого примусового виконання, матеріали виконавчого провадження передані в архів та на даний час знищені через закінчення трирічного терміну їх зберігання. Також, в межах цих виконавчих проваджень було накладено арешти на спірне майно./а.с.110/

Судом встановлено, що ТОВ «Кей-Колект» набуло право вимоги за договорами іпотеки 12.12.2011 року, виконавчі листи було повернуто стягувачу АКІБ «УкрСиббанк» 26.03.2012 року, ТОВ «Кей-Колект» стало іпотекодержателем та зареєструвало іпотеку як тип обтяження на нерухомий об`єкт - квартиру АДРЕСА_2 на підставі Договору відступлення прав вимоги від 12.12.2011 року 12.08.2012 року (реєстраційний номер обтяження 3857339), що вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру Іпотек станом на 05.02.2021 року./а.с.10-11/.

Проте, з часу набуття прав іпотекодержателя, тобто з 12.08.2012 року, ТОВ «Кей-Колект» належним чином не користувалось своїми правами, не зверталось з заявами до виконавчої служби щодо оскарження, визнання недійсною чи скасування постанови відділу державної виконавчої служби про арешт зазначеного майна, чи про заміну сторони виконавчого провадження, внаслідок чого сплинув трирічний термін зберігання виконавчих проваджень, в рамках яких було накладено арешти на спірне майно, та їх було знищено. Фактично, ТОВ «Кей-Колект» вперше звернувся до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту лише у вересні 2017 року, зі спливом строків позовної давності.

Суд наголошує, що накладення арешту на заставлене майно не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги в майбутньому й не скасовує для нього правил пріоритетності, передбачених Законом України «Про іпотеку». При цьому, суд зауважує, що якщо іпотека виникла до того, як відбулося накладення арешту на вказане майно, арешт підлягає скасуванню лише за позовом власника цього майна або особи, яка володіє будь-яким речовим правом на арештоване майно.

Крім того, ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 13.12.2019 року по цивільній справі № 947/30453/19 було також накладено арешт на спірну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . /ВП60925172/.

Судом також було досліджено відомості із Автоматизованої системи виконавчих проваджень та з`ясовано, що у Другому Київському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) стосовно ОСОБА_1 відкривались наступні виконавчі провадження, зокрема за заявами стягувача УПФУ в Київському районі м.Одеси ВП53313960, стягувача ГУ ДПС в Одеській області ВП64643714,ВП61606950, стягувача ЦО УПФУ в місті Одесі ВП59746449. В тому числі в рамках яких було вжиті заходи забезпечення виконання рішення шляхом накладення арештів на нерухоме майно.

Порядок зняття арешту з майна регулюються статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року, зокрема ч.4 п.6 якого передбачає зняття арешту з майна у разі отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Позивач звернувся до суду з посиланням на те, що зобов`язання за Кредитними Договорами відповідачем ОСОБА_1 не виконані, а наявний арешт на іпотечному майні фактично не дає можливості іпотекодержателю скористатись своїм правом на позасудове врегулювання, гарантоване законодавством.

Положеннями ч.1, 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як зазначає сторона позивача, боржник належним чином не виконував взяте на себе зобов`язання, відповідно до умов кредитного договору, тому іпотекодержатель має намір одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Однак, у зв`язку з накладеними арештами, позивач позбавлений можливості скористатись своїм правом як іпотекодержателя на позасудове врегулювання.

Згідно ст.1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов`язання, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.3 ст.3 ЗУ «Про іпотеку»).

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на ч.1 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», якою передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, а також на Постанову Пленуму ВССУ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» де в п.5 зазначено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

В силу частини першої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з приписами статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Однак, у даному випадку позивач (іпотекодержатель) є відмінним від поняття власник, оскільки іпотекодержатель лише має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника, що не наділяє іпотекодержателя ознаками власника майна. У будь-якому випадку, відповідно до зазначеного вище роз`яснення Пленуму інші особи, які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, тобто зняттю арешту має передувати визнання права власності на це майно, а вже потім у разі задоволення цієї вимоги арешт може бути знятий.

Отже, виходячи із змісту зазначених норм, власник або особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, а умовою задоволення матеріально-правових вимог позивача має бути встановлення факту належності майна позивачеві та безпідставність включення такого майна до опису майна боржника та накладення на нього арешту.

Виходячи з положень ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", підставами для визнання права на звільнення майна з-під арешту можуть бути: право власності на описане майно або право володіння ним.

При цьому, для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав, тобто вони мають бути відповідним чином доведені в суді.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись принципом верховенства права, змагальності, за яким кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, диспозитивності відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, на підставі досліджених доказів, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні суд приходить до висновку, що позивач не навів достатніх та належних підстав свого порушеного права як кредитора та іпотекодержателя, не реалізував своє право, як іпотекодержатель, не довів, що він є власником нерухомого майна, яке є предметом даного позову, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. На це звернув увагу Верховний Суд у своїй постанові від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18.

Керуючись ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку», ст.ст.15,16,317,321,325,386,391 ЦК України, ст.ст. 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з - під арешту - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19.10.2021 року.

Суддя Гниличенко М. В.