ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 2218/7026/2012
Провадження № 22-ц/4820/1581/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.

секретар Кошельник В.М.,

з участю представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Огородника В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2021 року, суддя Стефанишин С.Л., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

встановив:

У червні 2021 року ТОВ «ФК Форт», (далі-товариство), звернулося в суд із заявою про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В обґрунтування заяви товариство зазначило, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.12.2012 року у справі №2218/3735/12 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №08/08/2008/840-К/1544 від 08.08.2008 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 17751,64 дол. США, пеню в розмірі 11698,16 грн. та 780,10 грн. судового збору. Внаслідок укладення ряду договорів відступлення прав вимоги, ПАТ КБ «Надра» відступило, а ТОВ «ФК Форт» набуло право вимоги заборгованості за договором №08/08/2008/840-К/1544 від 08.08.2008 року, у зв`язку з чим заявник просив замінити стягувача, видати дублікат виконавчого листа, оскільки оригінал було втрачено та поновити строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.08.2021 року заяву задоволено. Замінено стягувача ПАТ КБ «Надра» на ТОВ «ФК Форт» у виконавчих провадженнях щодо виконання виконавчих листів у справі №2218/7026/2012 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №08/08/2008/840-К/1544 від 08.08.2008 року. Видано дублікати виконавчих листів у справі №2218/7026/2012 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №08/08/2008/840-К/1544 від 08.08.2008 року. Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів у справі №2218/7026/2012 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №08/08/2008/840-К/1544 від 08.08.2008 року.

Мотивуючи судове рішення суд зазначив, що заявником надано достатньо доказів на підтвердження обставин щодо переходу права вимоги про стягнення кредитної заборгованості до товариства, судове рішення не було виконане, оригінал виконавчого листа втрачено, процесуальний строк на пред`явлення виконавчого листа було пропущено з поважних причин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне встановлення судом усіх обставин справи, просив ухвалу суду скасувати та відмовити товариству у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні, видачі дубліката виконавчого листа та поновленні строків на пред`явлення його до виконання.

В обґрунтування скарги зазначив, що згідно з даними платіжних документів, при переході права вимоги за вказаним кредитом від однієї юридичної особи до іншої, встановлено, що ТОВ «Фінанс Поперті Груп» здійснило оплату по договору відступлення права вимоги з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», до фактичної дати укладення першочергового договору між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Такі ж обставини встановлено і щодо платежу, який підтверджує оплату по договору відступлення прав вимоги укладеному між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус». В той же час, ТОВ «ФК Форт» не надано суду доказів зарахування коштів на рахунки у повному обсязі та доказів повідомлення про такі відступлення прав вимоги боржника. Заявником не зазначено достатніх правових підстав та не надано належних доказів, які вказували б на обставини, що перешкодили ПАТ КБ «Надра», як первісному стягувачу, звернутися до державної виконавчої служби чи приватного виконавця із заявою про примусове виконання виконавчого документа у встановлений законом строк, а також не наведено поважності обставин, які не залежали від його волевиявлення і внаслідок яких він пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання. Первісний стягувач за виконавчим листом, ПАТ КБ «Надра» на час відступлення прав вимоги 04.08.2020 року новому кредитору, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» втратив право на пред`явлення виконавчого документу до виконання і відомостей про переривання перебігу строку пред`явлення виконавчих листів до виконання матеріали справи не містять. Таким чином, станом на 04.08.2020 року, право на пред`явлення виконавчих листів до виконання не набули, відповідно, також й інші кредитори, в тому числі ТОВ «ФК «Форт».

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Форт» підтримало оскаржуване судове рішення, проти апеляційної скарги заперечило.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши учасника справи та перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 07.12.2012 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області було ухвалено рішення, яке в цій частині набрало законної сили 16.01.2013 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором №08/08/2008/840-К/1544 від 08.08.2008 року в сумі 17751,64 дол. США, пені в розмірі 11698,16 грн. та 780,10 грн. судового збору.

04.08.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A_3, відповідно до умов якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №08/08/2008/840-К/1544 від 08.08.2008 року, перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

20.08.2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Поперті Груп» укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №08/08/2008/840-К/1544 від 08.08.2008 року, перейшло до ТОВ «Фінанс Проперті Груп».

26.08.2020 року було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Фінанс Проперті Групп» відступило, а ТОВ «ФК «Інвест Хаус» набуло право вимоги про стягнення боргу з ОСОБА_1 за кредитним договором №08/08/2008/840-К/1544 від 08.08.2008 року.

29.12.2020 року ТОВ «ФК «Інвест Хаус» відступило, а ТОВ «ФК «Форт» набуло право вимоги про стягнення боргу з ОСОБА_1 за кредитним договором №08/08/2008/840-К/1544 від 08.08.2008 року.

Як вбачається зі змісту акту про втрату виконавчих листів від 04.08.2020 року, складеного уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ КБ «Надра», виконавчий лист на виконання рішення щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором 08/08/2008/840-К/1544, було втрачено.

З даних, які містяться у витягу з автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що відкриті виконавчі провадження з примусового виконання рішення суду від 07.12.2012 року у справі №2218/3735/12 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №08/08/2008/840-К/1544 від 08.08.2008 року, відсутні.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21.10.2020 року у справі № 456/3808/14-ц.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 21.10.2020 року у справі №456/3808/14-ц, від 05.12.2018 року у справі №643/4902/14-ц.

Суд першої інстанції, дослідивши надані заявником копії договорів про відступлення права вимоги, вірно зазначив, що право грошової вимоги перейшло від первісного стягувача, ПАТ КБ «Надра», до ТОВ ФК «ФОРТ», у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Посилання апелянта на те, що подані заявником договори про відступлення прав вимоги, а також відповідні платіжні доручення не відповідають умовам укладених договорів, оскільки відповідні дати проведення оплат договорів факторингу наступили раніше, аніж дати укладених договорів не є обґрунтованим, оскільки, як вбачається зі змісту договорів та копій платіжних доручень, правонаступники за договорами про відступлення прав вимоги сплачували грошові кошти саме на виконання укладених договорів, у строки та в порядку, передбачені умовами вказаних договорів, відтак вказані доводи ОСОБА_1 колегія суддів вважає необґрунтованими. Зокрема, відповідно до п.п. 3, 14 договору №GL48N718070_A_3 від 04.08.2020 року, ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, відповідно до п. 14 цього договору, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор. Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін та нотаріального посвідчення.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.12.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором №08/08/2008/840-К/1544 від 08.08.2008 року набрало законної сили 16.01.2013 року (а.с. 146-148).

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», (тут і надалі, чинного на час набрання законної сили рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.12.2012 року), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У пункті 1 частини другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05.04.2001 року №3-рп/2001 у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»).

05.10.2016 року набрав чинності Закон України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Таким чином, положення цього закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності цим законом. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд зазначає, що відповідно до вимог статті 22 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», чинного на час набрання законної сили рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.12.2012 року, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа становив до 16.01.2014 року, тобто протягом року, з дати набрання рішенням законної сили.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що ПАТ КБ «Надра» пропустило строк встановлений законодавством на пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання, відтак вказані правові наслідки набули правового значення і для правонаступника ПАТ КБ «Надра», ТОВ «ФК Форт».

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Таким чином, підставою для видачі дубліката виконавчого листа є доведеність втрати оригіналу виконавчого листа, в той час як можливість відновлення пропущеного процесуального строку закон пов`язує з наявністю саме поважних причин його пропуску. В свою чергу, поважними причинами пропуску строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами (постанови Верховного Суду від 12.09.2018 року у справі № 401/3246/16-ц, від 26.07.2018 року у справі № 524/1880/16-ц).

Пред`являючи вимоги про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання ТОВ ФК Форт» вказало на те, що ПАТ КБ «Надра» втратило оригінал виконавчого документа та пропустило строк на пред`явлення його до виконання у зв`язку з ліквідацією банку та кадровими змінами.

З даного приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» (№3236/03) 03.04.2008 року установив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).

За змістом статей 36, 37, 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після запровадження тимчасової адміністрації керівництво банку втрачає свої повноваження, а Фонд (уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень) набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Враховуючи викладене, вищевказані доводи заявника про запровадження процедури ліквідації банку, що на думку заявника свідчить про поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання є безпідставними (правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21.11.2019 року у справі № 616/4465/12 та від 13.12.2018 року у справі № 683/1070/14-ц).

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що зазначені заявником доводи про поважність пропуску строку на пред`явлення виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором до виконання є обґрунтованими. За відсутності належних та допустимих доказів поважності причин такого пропуску, колегія суддів доходить висновку, що в задоволенні заяви про видачу дублікатів цих виконавчих документів та поновлення строку на пред`явлення їх до виконання слід відмовити.

Судом також не звернуто уваги на ту обставину, що справа не містить доказів щодо отримання у суді первісним стягувачем, ПАТ КБ «Надра», виконавчих листів на виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.12.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором. Оскільки сам факт неотримання стягувачем виконавчого листа вказує на неможливість визнання його таким, що був втрачений, тому і вимога заявника про видачу дублікату виконавчого листа замість втраченого не може бути задоволена.

Враховуючи, що судом невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, оскаржуване судове рішення в частині видачі дублікатів виконавчих листів та поновлення строку на пред`явлення їх до виконання підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні таких вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2021 року в частині видачі дублікатів виконавчих листів у справі №2218/7026/2012 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №08/08/2008/840-К/1544 від 08.08.2008 року та поновлення процесуального строку на пред`явлення їх до виконання скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» у задоволенні

заяви про видачу дублікатів виконавчих листів у справі №2218/7026/2012 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №08/08/2008/840-К/1544 від 08.08.2008 року та поновлення процесуального строку на пред`явлення їх до виконання.

В решті ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2021 року.

Судді: Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко