Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2594/20

12 жовтня 2021 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника третьої особи служби

у справах дітей Надвірнянської міської ради - Попової Н.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Надвірнянської міської ради про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.07.2021 року залучено по даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - службу у справах дітей Надвірнянської міської ради.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 16.06.1993 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 у виконкомі Ліснотарновицької сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис №5. У шлюбі у них народилося троє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час є повнолітніми та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначає, що на протязі останніх десяти років їхні з відповідачем відносини почали поступово погіршуватися, вони втратили почуття любові, поваги, взаєморозуміння та довіри один до одного. Між ними постійно виникали сварки та суперечки, під час яких відповідач ображав її різними нецензурними словами в присутності їхніх дітей. Більше шести років вони не підтримують сімейних відносин, хоча і проживають в одному будинку. Вважає, що за таких обставин шлюб існує лише формально, примирення між ними неможливе, а тому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 просить залишити проживати з нею. Також просить стягнути в її користь судові витрати по справі.

20.10.2021 року відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому з позовними вимогами ОСОБА_1 , а також з доказами, наведеними в обгрунтування позову, категорично не погоджується. Зазначає, що має намір зберегти сім`ю, у зв`язку з чим просить суд надати термін для примирення строком шість місяців. Крім того, не погоджується із сумою судових витрат та просить суд витрати розподілити між сторонами відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Також просить відмовити позивачу в задоволенні позовної вимоги в частині, що стосується залишення малолітньої дочки ОСОБА_5 проживати спільно з позивачем, оскільки остання добровільно змінила місце проживання, а малолітня дочка ОСОБА_5 впродовж останніх місяців проживає разом з ним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю з мотивів, викладених в позовній заяві, який просила задоволити. Суду пояснила, що наданий термін для примирення позитивного результату не дав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про свідчить розписка про вручення рекомендованого повідомлення, яка знаходиться в матеріалах справи.

У зв`язку з чим суд констатує наступне.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі було відкрито 30.12.2020 року. Таким чином, справа перебуває на розгляді більше 6 місяців.

Окрім цього, у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Підсумовуючи наведене та керуючись строками розгляду справи у суді, суд прийшов до висновку про можливе завершення розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_2 , оскільки останній був належним чином повідомлений про судове засідання, однак до суду не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступило, при цьому підстави для постановлення заочного рішення відсутні.

Представник служби у справах дітей Надвірнянської міської ради Попова Н.В. підтримала вимоги позивача ОСОБА_1 в частині щодо визначення місця проживання малолітньої дитини після розірвання шлюбу та просила долучити висновок щодо визначення місця проживання дитини та при винесення рішення взяти його до уваги.

Суд, вислухавши позивача та представника третьої особи, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони 16.06.1993 року зареєстрували шлюб у виконкомі Ліснотарновицької сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис №5 (а.с.12).

У шлюбі у них народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є повнолітніми та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є малолітньою, що стверджується їхніми свідоцтвами про народження (а.с. 13-15).

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.01.2021 року сторонам по справі надано чотири місця для примирення (а.с.29).

Судом встановлено, що сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, наданий сторонам строк для примирення результату не дав.

За таких обставин суд вважає, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально.

Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб слід розірвати.

Що стосується визначення місця проживання малолітньої дитини - дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , то суд прийшов до наступного висновку.

За ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифікованоЗаконом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України прямо передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку про визначення місця проживання дитини №230-р, затвердженого розпорядженням міського голови від 27.08.2021 року комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області, комісія вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Тому, беручи до уваги інтереси дитини, висновок комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області, суд вважає, що малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слід залишити проживати з позивачем по справі - ОСОБА_1 .

Щодо стягнення судових витрати, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження факту витрат на оплату послуг за надання правової допомоги адвокатом подано квитанцію №116 від 21.12.2020 року на суму 4000 грн., розрахунок суми судових витрат від 21.12.2020 року на суму 5681 грн. 60 коп. та акт приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги №1712/20 від 17.12.2020 року, згідно якого вартість наданих послуг за даним договором становить 4000 грн. (а.с. 4-5).

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведені норми, суд дійшов висновку з огляду на обсяг матеріалів справи та зважаючи на кількість засідань в яких брав участь адвокат, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500 грн. та 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору, а всього 3340 грн. 80 коп.

На підставі ст.ст.19, 104, 105, 110, 112,141,157,160 СК України, керуючись ст.ст. 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 16 червня 1993 року у виконкомі Ліснотарновицької сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис №5 - розірвати.

Неповнолітню дитину - дочку: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишити проживати з позивачем - ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 , 840 гривень 80 копійок сплаченого судового збору та 2 500 гривень

витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, а всього 3 340 гривень 80 копійок.

В решта вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

повний текст рішення

виготовлено 13.10.2021 року.