ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року

м. Харків

справа № 644/7886/19

провадження № 22-ц/818/4447/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

сторони справи:

позивач та відповідач за зустрічним позовом- ОСОБА_1

відповідач та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2

треті особи за зустрічним позовом: ОСОБА_3 , Харківський міський відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 8 квітня 2021 року у складі судді Бугери О.В., -

у с т а н о в и в:

У вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 2 000 грн щомісяця і до закінчення навчання.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає із нею, знаходиться на її утриманні. З 01.09.2016 донька навчається на денному відділенні Харківського компьютерно-технічного коледжу НТУ «ХПІ», на теперішній час на IV курсі, за спеціальністю 121 «інженерія програмного забезпечення». Позивач зауважує, що для успішного навчання її доньки, їй доводиться оплачувати додаткові онлайн-курси програмування, заняття з англійської мови, вона несе витрати на придбання продуктів харчування, одягу, взуття, засобів гігієни та сплати проїзду в міському транспорті, комунальних послуг та інше. До повноліття відповідач, сплачував на доньку по аліменти, відповідно до укладеного між ними договору. На теперішній час відповідач надавати допомогу відмовляється, посилаючись на відсутність доходів, необхідністю утримувати непрацюючу дружину та малолітню дитину, а також наміром подати зустрічний позов про встановлення батьківства. Вказала, що відповідач займається перевезенням пасажирів до РФ, про що свідчить оголошення на сайті, є приватним підприємцем, має мінливий дохід.

У жовтні 2019 відповідачем подано до суду зустрічну позовну заяву про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини. У зустрічному позові відповідач просив виключити відомості про його батьківство з актового запису № 338 від 30.01.2002, зареєстрованого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Позов обґрунтований тим, що після розірвання шлюбу з позивачкою, він намагався підтримувати стосунки із донькою, надавав допомогу, продукти, а 14.08.2014 уклав з позивачкою договір про сплату аліментів та сплачував до досягнення донькою повноліття, аліменти. Позивачка чинила перешкоди у спілкуванні з донькою, донька також не виявляла ініціативи в спілкуванні з ним, після подачі цього позову у нього з`явились сумніви у батьківстві, оскільки позивачку та доньку, на його думку, цікавить лише матеріальне питання.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 8 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання в Харківському національному університеті радіоелектроніки, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 26.09.2019, з моменту подання позовної заяви, та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вирішено питання щодо судових витрат. В задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідачем не надано належних і допустимих доказів не можливості надавати допомогу повнолітній доньці, а саме, не доведено необхідність постійного догляду за його дитиною, від іншого шлюбу, що зумовлює необхідність утримання і дружини, не надано будь-яких доказів того, що ОСОБА_5 є матір`ю відповідача по справі, потребує матеріального утримання, та перебуває на утриманні відповідача. Факт того, що відповідач не має постійного доходу не свідчить про неможливість надання ним допомоги. Разом с тим, суд врахував розміщене на сторінці відповідача в соціальній мережі повідомлення про надання послуг перевезення, що може свідчити про наявність доходу від надання відповідних послуг. Суд при відмові в задоволені позовних вимог за зустрічним позовом, врахував, що факт батьківства, що оспорювався батьком ОСОБА_2 , підтверджений за двома висновками генетичних експертиз.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 2000 грн., ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставини, що мають значення для справи та те, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він не має можливості надавати утримання повнолітній доньці тому, що має мінливий та нестабільний дохід, усі кошти, які він отримує йдуть на утримання малолітньої доньки, дружини та матері-пенсіонерки. Зазначає, що посилання суду на скріншот з соціальної мережі « Фейсбук», є необґрунтованим, оскільки він здійснював пасажирські перевезення в 2018 році, потім припинив цю діяльність. Крім того ця інформація не була підтверджена Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ( м. Київ). Крім того через безробіття та відсутність стабільного доходу, аліменти в розмірі 2000 грн., нанесуть шкоду фінансовому стану родини відповідача. Зауважує, що позивачка не надала належних доказів, того що донька потребує аліментів саме для продовження навчання, посилаючись на постанову Верховного суду від 29.01.2018 по справі № 622/373/16-ц , в якій зазначено, що при врахуванні розміру аліментів на дитину, яка продовжує навчання, враховується вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, норми глави 16 СК України не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як установлено судом та вбачається із матеріалів справи, сторони у справі мають спільну дитину ОСОБА_3 , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження від 30.01.2002 (а.с. 5).

Згідно з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб , сформованої 13.09.2019 ОСОБА_3 та позивачка мешкають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Довідкою Харківського компьютерно-технологічного коледжу від 17.09.2019, встановлено ОСОБА_3 , 01.09.2016 поступила до 1 курсу денного відділення закладу, наказ № 1405ст від 06.08.2016. На теперішній час навчається на 4 курсі денного відділення, термін закінчення навчання 30.06.2020, за період з вересня 2018 року по вересень 2019 року стипендію не отримувала ( а.с. 12-13).

За наданою оновленою довідкою закладу від 17.02.2021 ОСОБА_3 дійсно є студентом гр. КНТу-20-1 1-го курсу, факультету КН, денна форма, строк навчання з 15.09.2020 по 30.06.2023. За відомостями ГУ ДПС в Харківській області ОСОБА_3 в другому кварталі 2020 року отримала стипендію в розмірі 2852 грн, в третьому кварталі 2020 року отримала стипендію в розмірі 1300 грн., в четвертому кварталі 2020 року отримала стипендію в розмірі 3900 грн.( а.с. 215-216).

Дублікатами квитанцій від 11.03.2021, 28.02.2021, 03.02.2021, 03.11.2020, 07.02.2021, встановлено, що ОСОБА_3 на навчання , а саме, витрати на оплату онлайн-курсів в ТОВ «Інтернешнл Хаус Лтд», витратила коштів на загальну суму 4 4670 грн. ( а.с. 217-221).

Згідно довідки про склад сім`ї станом на 27.09.2019, відповідач у справі зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . За вказаною адресою також зареєстровані ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 17 ).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 13.02.2009 перебуває в шлюбі з ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу ( а.с. 45).

Від вищезазначеного шлюбу народилась малолітня донька відповідача ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджено свідоцтвом про народження ( а.с. 46).

Згідно копії пенсійного посвідчення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є пенсіонеркою ( а.с. 47).

За даними витягу з Реєстру ФО-П ОСОБА_2 припинено підприємницьку діяльність 28.12.2016 року, відповідно до вчиненого запису ( а.с. 49).

Відповідно до копії листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби б/н від 06.04.2021 щодо перетинання ОСОБА_2 зазначено, що ця інформація є з обмеженою доступом ( а.с. 18).

Згідно копії довідки Державного центра зайнятості № 1732 від 05.04.2020 ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітний ( а.с.19) .

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України).

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судова колегія уважає, що суд правильно керувався вимогами вищезазначених правових норм та обґрунтовано виходив з того, що відповідач може надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання.

Доводи апелянта та додані до апеляційної скарги документи, що підтверджують, що на теперішній час він є безробітним, має мінливий дохід, та на його утриманні знаходиться малолітня дитина, вищезазначеного висновку суду не спростовують.

Разом з тим, посилання суду на наявність у відповідача постійної роботи, а саме пасажирських перевозок не є обґрунтованим тому, що не підтверджується належними доказами.

Оскільки відповідач є працездатною особою, однак на теперішній час є безробітним, з апеляційної скарги вбачається, що він має мінливий дохід, який витрачає на утримання дитини та матері пенсіонерки, отже він особисто підтверджує, що має невеликий та мінливий дохід, судова колегія робить висновок про його платоспроможність. Наявність у відповідача неповнолітньої дитини не виключає його обов`язку надавати допомогу повнолітній дитині, яка цього потребує.

Тому судова колегія відхиляє доводи апелянта стосовно не можливості утримання повнолітньої доньки. Потреба останньої в утриманні обумовлена тим, що вона продовжує навчання, у зв`язку із чим позбавлена можливості працювати та утримувати себе самостійно.

Проте, судова колегія погоджується з доводами апелянта щодо визначеного судом розміру аліментів. При визначенні аліментів в розмірі 2000 грн щомісячно, суд не надав належної оцінки майновому стану відповідача, а також можливості надання утримання повнолітній донці з боку матері - ОСОБА_1 .

Згідно з матеріалів справи ОСОБА_2 не має постійного місця роботи, на даний час безробітний, повинен утримувати неповнолітню дитину, суду не надано доказів стосовно знаходження в його володінні рухомого або нерухомого майна.

У зв`язку вищевикладеним, судова колегія уважає за необхідне зменшити визначену судом суму аліментів до 500 грн. щомісяця.

З апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 не оскаржує рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог. Тому рішення суду в цій частині не переглядається.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судова колегія уважає, що рішення суду повністю зазначеним вимогам закону не відповідає, тому апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а рішення суду - зміні в частині суми, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. А саме, визначений судом розмір аліментів належить зменшити до 500 грн щомісячно.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381- 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 8 квітня 2021 року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований та проживає АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована та проживає АДРЕСА_4 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання в Харківському національному університеті радіоелектроніки, у твердій грошовій сумі в розмірі 500 ( п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 26.09.2019, з моменту подання позовної заяви, та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2021 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук