Справа № 487/5109/21
Провадження № 2/487/2367/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Гаврасієнка В.О., за участю секретаря судового засідання Чеботарьової К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

22.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила стягнути з відповідача на її користь суму додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 27735,70 грн.

Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 12.11.2005 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 26.11.2015 року шлюб між сторонами розірваний. Діти знаходяться повністю на утриманні позивача та проживають разом із нею. На теперішній час у Заводському районному суді м. Миколаєва знаходиться на розгляді цивільна справа щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. З вересня 2017 і по теперішній час діти сторін навчаються на курсах англійської мови які оплачує позивач, що з вересня 2017 року по травень 2021 року складає 27000 грн. Також з 13.10.2017 року по 04.12.2019 рік доньці сторін ОСОБА_3 була встановлена брекет система, а також проводилась консультація лікаря-стоматолога та обслуговування. За що позивач сплатила 22100 грн. Позивач також сплачувала послуги лікаря-офтальмолога під час комплексного лікування дітей. 28.08.2020 року позивачем для дітей було придбане шкільне приладдя на загальну суму 1411,40 грн. Відповідач є працездатною особою, інших дітей, окрім спільних з позивачем не має, витрати яких зазнала позивач є додатковими витратами, підтверджуються довідками та квитанціями. Тому позивач звертається до суду та просить покрити фактично понесені нею витрати разово, стягнувши з відповідача Ѕ частку додаткових витрат на дітей, а саме 27735,70 грн. Ухвалою суду від 27 липня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

13.09.2021 року представник відповідача адвокат Литовка В.О. надала до суду відзив на позовну заяву, у якому не погоджуючись із позовними вимогами ОСОБА_1 зазначила, що з моменту розірвання шлюбу відповідач систематично надсилає грошові кошти на картковий рахунок позивача в рахунок сплати аліментів та додаткових витрат на дітей, які є вищими за гарантований мінімальний розмір аліментів визначений законом. Навчання дітей в освітній компанії «BLT» не може бути віднесено до додаткових витрат на дитину, оскільки не надано належних та допустимих доказів того, що вказане навчання є розвитком здібностей, є лише бажанням матері, яке не викликане особливими обставинами в розумінні ст.185 СК України. Також позивачем не надано доказів на підтвердження необхідності встановлення брекет-ситеми малолітній ОСОБА_3 та проведення її за медичними показами лікаря-стоматолога та що у дитини наявні стоматологічні проблеми. які шкодили її здоров`ю. Позивач повинна була спочатку звернутися з питання установки брекет-системи доньки до державного закладу охорони здоров`я чи узгодити це питання з батьком дитини. Також позивачем на підтвердження відвідування дітьми лікаря-офтальмолога, лікування та придбання біологічної харчової добавки надано лише фіскальний чек, медичних документів, які б свідчили про наявність у дітей захворювання очей яке потребує лікування та додаткових коштів не надано. Посилання позивача на придбання шкільного приладдя як на додаткові витрати є неспроможним, оскільки такі витрати охоплюються аліментами. Також зазначила, що позивачем не надано доказів на підтвердження її матеріального стану та просила врахувати, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі та на його утриманні знаходиться вагітна дружина.

Позивач до судового засідання не з`явилася, суду надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Литовка В.О. до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без участі відповідача. Зазначила, що з позовними вимогами відповідач не погоджується з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просила відмовити у позові в повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12 листопада 2005 року сторони уклали шлюб, який рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.11.2015 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають із позивачем, що підтверджується відомостям про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 09.02.2021 року виданою Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради.

Позивач у своєму позові зазначає, що на сьогоднішній день вона понесла додаткові витрати на утримання дітей за період з вересня 2017 року по травень 2021 року, в зв`язку з їх навчанням на курсах англійської мови, в школі та необхідністю лікування.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Отже, СК України розмежовує стягнення аліментів на утримання дитини на загальних підставах, розмір яких визначається з урахуванням матеріального становища сторін, дитини та її здоров`я, та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, зумовлених особливими обставинами.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення, оскільки ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

(Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17)

З наданих ОСОБА_1 до суду документів вбачається, що 04.12.2019 року стоматологом ОСОБА_5 пацієнту ОСОБА_3 нараховано 22100 грн. за встановлення брекет-системи, 20.05.2021 року позивачем сплачено за комплексне лікування лікаря-офтальмолога 3000 грн., 05.09.2021 року за комплексне лікування лікаря-офтальмолога 1500 грн. та 460 грн. за біологічну добавку. Також позивачем наданий товарний чек від 28.08.2020 року на придбання канцелярських товарів у ФОП ОСОБА_6 на суму 1411,40 грн.

Вказані документи є належними та допустимими доказами на підтвердження того, що позивачкою понесені додаткові витрати на дітей в розумінні ст.185 СК України, а тому половина їх вартості підлягає стягненню з відповідача.

Разом з тим, Із наданої позивачем довідки директора освітньої компанії «BLT» від 24.02.2021 року вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дійсно навчаються на курсах англійської мови в освітній компанії «BLT» з вересня 2017 року. Вартість навчання однієї дитини складає 600 грн. за один місяць, навчання триває з вересня по травень.

Проте на підтвердження сплати за навчання у вищезазначеній освітній компанії позивачем не надано доказів фактично понесених витрат, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині задоволеними бути не можуть внаслідок недоведеності фактично понесених витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо)

Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрати є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами. Таким чином, витрати, на здобуття освіти і навчання дитини є додатковими витратами, які направленні на розвиток дитини та її здібностей, здобуття освіти тощо.

У постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17, ВСУ висловив позицію, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з листопада 2015 року по червень 2021 року на рахунок позивача перерахував грошові кошти на загальну суму 71843 грн. Згідно довідки керівника ТОВ «Ойлгазтрейд» від 05.07.2021 року ОСОБА_2 з жовтня 2020 року по травень 2021 року випалено 25364,74 грн. Також встановлено, що відповідач 27.07.2019 року уклав шлюб із ОСОБА_9 яка згідно листка непрацездатності виданого 07.09.2021 року має вагітність 30 тижнів.

Згідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадку.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

За положенням ст.ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільний справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи обставини справи та виходячи із зазначених положень законодавства, суд приходить до висновку, що витрати понесені позивачкою, пов`язані із оплатою лікування, зумовлені особливими обставинами, оскільки спрямовані відповідно на лікування дітей.

При цьому суд враховує матеріальне та сімейне становище як позивача, так і відповідача, а також обов`язок сторін в однаковій мірі брати участь в додаткових витратах на дітей.

Визначаючи розмір додаткових витрат на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач працює, щомісячно перераховує позивачу кошти на утримання дітей, має на утриманні вагітну дружину, тому виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи, що діти сторін потребують матеріальної допомоги на лікування, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, закріпленому в ст. 141 СК України, та з урахуванням наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що 1/2 частина понесених позивачем додаткових витрат на лікування дітей підлягає стягненню з відповідача, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 13530,00 грн. (22100,00+1500,00+460,00+3000=27060,00:2=13530)

Частиною 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі п.3 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Отже, в зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору та частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір в сумі 442,94 грн. (13530,00 грн. сума задоволених вимог х 908,00 судовий збір : 27735,70 грн. сума позовних вимог = 442,94) покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 75, 77, 79, 80, 84, 180-182, 185 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 278-279 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 13530,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 442,94 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя В.О. Гаврасієнко