Справа № 234/7996/21
Провадження № 2/234/3211/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Романенко К.С.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Н.Є.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Тимошенко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (м. Краматорськ, вул.О.Тихого, 5), третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (м. Краматорськ, бул. Машинобудівників, 37), про відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням на виробництві, -

Обставини справи:

17.06.2021 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням на виробництві.

Із позову вбачається, що з 29.01.1990 року по 10.09.2018 року він безперервно працював у чавуноливарному цеху ПрАТ «НКМЗ». За час роботи зі шкідливими та небезпечними умовами праці отримав професійні захворювання: хронічний бронхіт II ст., та хронічну двобічну сенсоневральну приглухуватість. Професійні захворювання були виявлені вперше у вересні 2018 року. Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії захворювання є професійним, встановлено вперше. Підґрунтям для встановлення професійної категорії захворювань явились: дані клінічного обстеження; динаміка захворювань; інформація щодо умов праці, надана в санітарно-гігієнічній характеристиці №102 від 02.05.2018 року, згідно якої ОСОБА_2 працював в умовах впливу пилу, концентрації якого перевищували гранично-допустимі рівні, шуму, рівні якого перевищували гранично-допустимі; профмаршрут (стаж роботи в шкідливих умовах праці -31 рік). Причини виникнення хронічних захворювань також підтверджуються актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20 вересня 2018 року складеного ГУ Держпраці у Донецькій області. А також санітарно - гігієнічною характеристикою умов праці від 02.05.2018 затвердженою ГУ Держпраці у Донецькій області. Відповідно до зазначених документів вбачається, що хворобу позивач отримав працюючи на ПрАТ «НКМЗ». Відповідно до довідки Серії 12 ААА №067294 обласної профпаталогічної медико-соціальної експертної комісії встановлено третю групу інвалідності безстроково та визначено 40% втрати працездатності. У зв`язку з отриманим позивачем професійним захворюванням, він зазнав фізичних страждань та емоційних переживань. Стан його здоров`я є невідновним, що призвело до психологічної травми. Позивач частково втратив працездатність, обмежений під час вибору місця праці, час від часу відчуває фізичний біль, погано спить, не витримує фізичних навантажень, йому навіть важко писати. Професійне захворювання призвело до втрати нормальних зв`язків з оточуючими, стало неможливо продовжувати активний спосіб життя, переглянути свої звички та бажання. Таким чином позивач вважає, що у відповідності до тяжкості отримання профзахворювання з 40% втратою працездатності та інвалідністю 3 групи, моральна шкода становить 40000,00 грн. Просить стягнути з приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» на свою користь моральну шкоду, завдану професійним захворюванням, в розмірі 40000,00 грн. та судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 22.06.2021 року провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 відкрито в порядку загального позовного провадження.

09.07.2021 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення, у яких вона зазначила, що після звільнення позивача з підприємства за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах, Публічне акціонерне товариство «Новокраматорський машинобудівний завод» за період з 10.09.2018 року до 30.06.2021 року виплатила позивачу дохід у розмірі - 70015,84 грн.

09.07.2021 року від представника третьої особи ОСОБА_4 , згідно яких потерпілий на виробництві ОСОБА_2 перебуває на обліку в Краматорському міському відділенні з 20 вересня 2018 року. За висновком МСЕК від 01 листопада 2018 року серія 12 ААА №067294 потерпілому встановлена стійка втрата працездатності 40% та 3 група інвалідності, безстроково внаслідок професійного захворювання, що отримане на підприємстві Приватне акціонерне товариство «Новокраматорський машинобудівний завод». Постановами Краматорського міського відділення №0526/4312/4312/1 від 16.11.2018 року, №0526/4312/4312/2 від 16.11.2018 року, відповідно до статті 36 та 42 Закону України №1105-ХІУ було призначено одноразову допомогу в сумі 12518,80 грн. та щомісячні страхові виплати в розмірі 5289,38 грн. Потерпілому на виробництві ОСОБА_2 постановою Краматорського міського відділення №0526/4312/4312/5 від 21.04.2020 року призначено перераховану щомісячну страхову виплату у розмірі 6164,77 грн. За таких обставин, вважає, що Краматорське міське відділення права потерпілого не порушувало, оскільки діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зауважила, що Фонд соціального страхування України не здійснює відшкодування моральної шкоди постраждалим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей.

09.07.2021 року до суду від представника відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. А також, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Наявність шкоди не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як є необхідність у всіх складових цивільно- правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкт такої відповідальності. Отже, у даній справі необхідно з`ясувати, коли виникли правовідносини сторін, їх тривалість, коли заподіяна моральна шкода. У позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, «що працюючи на ПрАТ «НКМЗ», умовами виробництва, мені заподіяно моральну шкоду», але така думка є помилковою, оскільки, діюче законодавство допускає використання небезпечних і шкідливих для здоров`я умов праці у разі неможливості повного усунення за умови одержання відповідного дозволу. Дотримуючись законодавства, відповідач одержав від Територіального управляння Держгірпромнагляду у Донецькій області дозвіл № 069.03.14.37.10.1 на початок робіт підвищеної небезпеки та дозвіл № 1686.11.30-29.51.1 на продовження виконання роботи підвищеної небезпеки. Крім того, відповідач неухильно забезпечував надання позивачу пільг та компенсацій за важкі та шкідливі умови праці, не вчиняв протиправних дій по відношенню до позивача, а навпаки забезпечив йому пільги та компенсації гарантовані законом. У позові ОСОБА_2 зазначає, що моральна шкода, яка йому заподіяна, полягає у фізичних стражданнях та емоційних переживаннях, що призвели до психологічної травми, втрати нормальних зв`язків з оточуючими, неможливість продовжувати активний спосіб життя та обмеження під час вибору місця праці. Але жодних доказів щодо наявності цих обставин він не наводить та не додає до позовної заяви. Крім того, позивачем не доведено, належними та допустимими доказами, що зміни, які сталися в його особистому житті пов`язані саме з наявністю у нього професійного захворювання, а також, які додаткові зусилля він докладає для організації свого життя. В обґрунтування своїх вимог позивач додає до позову виписки з медичної карти, довідки, проте, з їх змісту не вбачається наявність у нього моральної шкоди. Отже, вони не можуть бути достатніми доказами на підтвердження такої шкоди. У виписках зазначено, що «загальний стан задовільний», що спростовує його заяви про наявність у нього «психологічної травми» та «емоційних переживань». Позивач звільнився з ПрАТ «НКМЗ» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах, а не за стоном здоров`я. Враховуючи вищенаведене, вважає, що немає правових підстав для компенсації моральної шкоди позивачу, оскільки відсутній склад цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, моральна шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою, вважає, що позовна заява ОСОБА_2 є такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, зазначила, що немає правових підстав для компенсації моральної шкоди позивачу, оскільки відсутній склад цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, моральна шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою.

В судове засідання представник третьої особи не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд відповідно до ст. 279 ч. 8 ЦПК України вислухавши представників сторін, дослідивши надані сторонами матеріали, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Так судом встановлено, що позивач з 29.01.1990 року по 10.09.2018 року безперервно працював у чавуноливарному цеху Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод».

10.09.2018 року позивач звільнився з підприємства за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки.

Встановлено, що 02.05.2018 року проведено санітарно-гігієнічне обстеження умов праці робочого місця чавуноливарного цеху на ПрАТ «НКМЗ», про що складено відповідні акти, з яких вбачається, що на робочому місці майстра обрубної дільниці чавуноливарного цеху під час виконання робіт наявні такі фактори: запиленість повітря робочої зони, аерозолі шкідливих речовин в повітрі робочої зони, виробничий шум, несприятливий мікроклімат. За результатами перевірки встановлено, що майже всі фактичні значення виробничих чинників, які впливають на майстра обрубної дільниці чавуноливарного цеху під час праці на робочому місці, перевищують гранично допустимий рівень.

Згідно п.16 акта розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, складеного міжвідомчою комісією 20.09.2018 року за результатами перевірки на ПрАТ «НКМЗ» встановлено обставини, за яких виникло професійне захворювання позивача, а саме: «У зв`язку з недосконалістю технологічного процесу та неефективністю засобів індивідуального захисту, виконував роботи в умовах впливу на організм пилу фіброгенної дії та виробничого шуму, концентрації та рівні яких перевищували гранично-допустимі».

Причинами професійного захворювання, згідно пункту 17 акту, стало: «робота протягом тривалого часу ОСОБА_2 в умовах дії шкідливих факторів - 29 років 8 місяців, у тому числі у чавуноливарному цеху ПрАТ «НКМЗ» - 28 років 8 місяців, у якості майстра обрубної дільниці чавуноливарного цеху ПрАТ «НКМЗ» - 8 років 6 місяців, в умовах впливу на організм пилу фіброгенної дії, концентрації якого в повітрі робочої зони складали 4,5 - 5,5 мг/м3, при ГДК= 4 мг/м3 (3 клас 1 ступень шкідливості); виробничого шуму, рівень якого складав 84-93 дБА, при ГДР= 80 дБА (3 клас 2 ступень шкідливості)».

У пункті 18 акту, начальнику чавуноливарного цеху ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод», запропоновано перелік необхідних заходів, направлених на ліквідацію та запобігання виникнення професійних захворювань.

Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії від 04 вересня 2018 року за №34/747 було встановлено у позивача ОСОБА_2 професійне захворювання: хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН-ІІ (один-два) ст., хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легкий ступінь (ІІ ст. за класифікацією ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ).

Згідно довідок МСЕК серія 12ААА №067294, серії АВ №0869931, ОСОБА_2 надано третю групу інвалідності за загальним захворюванням, безстроково. Стан втрати професійної працездатності у відсотках: 40% (сорок) (25% хронічний бронхіт, 15% хронічна приглухуватість), з 26.10.2018 року, безстроково.

Як вбачається із виписок з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_2 , консультативних висновків експертів КМУ «Міська лікарня №2», КМУ «Міська лікарня №3, Лікувальнодіагностичного центру, позивач у 2018 році неодноразово проходив обстеження у лікарів щодо зазначених захворювань.

Згідно постанов Фонду соціального страхування України від 16.11.2018 року № 0526/4312/4312/1, від 16.11.2018 року № 0526/4312/4312/2 та від 21.04.2020 року № 0526/4312/4312/5 ОСОБА_2 призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 12518,80 грн. та щомісячна страхова виплата: з 26.10.2018 року в розмірі 5289,38 грн, а з 01.03.2020 року - в розмірі 6164,77 грн., безстроково.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці.

Нормами Конституції України, зокрема ст. ст. 21, 43, 46 передбачені права працівників на охорону їх життя та здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні та здорові умови праці.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року №20- рп/2008 у справі №1-32/2008 (про страхові виплати), статтею 237-1 КЗпП України потерпілим надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.22 Конституції України.

Згідно ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Як вбачається зі змісту даної норми, право на відшкодування моральної шкоди виникає у працівника у разі, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Частиною 2 цієї статті встановлено, що порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Як вбачається зі змісту даної норми, право на відшкодування моральної шкоди виникає у працівника у разі, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Тому суд набуває висновку про те, що позивачу внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві заподіяна моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, які позивач поніс у зв`язку з цим.

Даний висновок суду відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року №1-9рп/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування) згідно з яким, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з каліцтвом. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо.

З огляду на викладене, сам факт отримання робітником професійного захворювання при виконанні трудових обов`язків свідчить про завдання йому моральних страждань. Законодавець у даному випадку не ставить право потерпілого на відшкодування немайнової шкоди в залежність від вини самого робітника або роботодавця.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд погоджується з розміром грошового відшкодування, який визначив для себе позивач, оскільки на думку суду він відповідає тяжкості отриманих позивачем профзахворювань, у зв`язку з чим суд вважає, що з підприємства на відшкодування моральної шкоди слід стягнути 40 000 гривень.

Таке відшкодування суд вважає розумним та справедливим по відношенню до глибини моральних страждань позивача, погіршення його фізичних здібностей, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 17, 18, 263, 265, 273, 351, 352, 354 ЦПК України, ст.23 ЦК України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням на виробництві - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (, юридична адреса: 84305, Донецька область, м. Краматорськ, вул. О.Тихого, 5) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду, завдану професійним захворюванням, в розмірі 40 000 гривень (сорок тисяч гривень 00 коп.)

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (, юридична адреса: 84305, Донецька область, м. Краматорськ, вул. О.Тихого, 5) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ), судовий збір в розмірі 908 гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького Апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області.

Суддя Краматорського міського суду К. С. Романенко