Справа № 308/5613/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 жовтня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участю секретаря Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Ужгород, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Негабарит-Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення збитків у вигляді невиплаченої франшизи,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Негабарит-Сервіс» звернулось до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків у вигляді невиплаченої франшизи.

Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 25.10.2020 року на території КПП «Ужгород» сталося дорожньо-транспортна пригода за участі вантажного автомобіля Відповідача Volvo д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 в результаті чого, причіп Schmitz д.н. НОМЕР_2 , що належить ТОВ «Негабарит-Сервіс» зазнав пошкоджень.

Вказує, що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 21.12.2020 року у справі №308/11636/20 ОСОБА_2 визнано винним у даному ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності на підставі ст.124 КУпАП. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія ЕР/147573204 цивільно-правова відповідальність за шкоду спричинену автомобілем Volvo д.н. НОМЕР_1 , застрахована ОСОБА_1 у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Поліс укладений на умовах відшкодування шкоди, заподіяної майну третіх осіб в межах до 130000,00 грн. включно, франшиза - 2600,00 грн.

У зв`язку із необхідністю проведення ремонту ТОВ «Негабарит-Сервіс» звернулося до страхової компанії ОСОБА_1 за отриманням страхового відшкодування.

Листом вих. №3129 від 25.03.2021р. ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» повідомила ТОВ «Негабарит-Сервіс» про виплату коштів у сумі 944,57грн. та можливість отримати відшкодування з ОСОБА_1 у розмірі франшизи у сумі 2600грн.

Беручи до уваги, що коштів які виплатила страхова компанія - недостатньо для проведення відновлювального ремонту, а ОСОБА_1 відмовляється добровільно компенсувати шкоду постала необхідність у зверненні з даним позовом до суду.

За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Негабарит-Сервіс» збитки у вигляді невиплаченої франшизи в розмірі 2600 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2270 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн.

Ухвалою судді від 01.06.2021 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. Крім того, відповідачу у справі було надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд за його відсутності та зазначив, що позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву у встановлений строк не надала, в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо відшкодування різниці між фактично понесеними витратами на ремонт пошкодженого автомобіля та сумою страхового відшкодування, що регулюється ст. 1194 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Судом встановлено, що 25.10.2020 року, о 09 год. 10 хв., в м. Ужгороді, по вул. Собранецька, біля буд. 224 (КПП Ужгород), водій ОСОБА_2 , керував транспортним засобом Вольво, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнившись в безпечності руху, скоїв наїзд на припаркований причіп д.н.з. НОМЕР_2 . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно з постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.12.2020 року у справі за №308/11636/20 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , автомобіля марки Volvo д.н. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «УСК КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», що підтверджується полісом ЕР-147573204. Ліміт відповідальності за шкоду майну, визначено у розмірі 130 000, 00 грн., франшиза 2600, 00 грн.

Також встановлено, що автомобіль Volvo д.н. НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить на праві власності ОСОБА_1 .

Відповідно до листа ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за №3129 від 25.03.2021 року ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» розглянуло матеріали стосовно дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25.102020 року, за участю причіпу Schmitz SCB-S3T д.р.н. НОМЕР_2 , а також автомобіля Volvo FH 440 д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та повідомила, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-147573204. Зазначивши, що рахунок страхового відшкодування 944, 57 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Згідно ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Таким чином, враховуючи наведене вище суд прийшов до переконання, що у позивача виникло право пред`явлення вимоги до відповідача про компенсацію суми франшизи, а відтак прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність підстав для їх задоволення.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України.

За приписами ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що позивачем ТОВ «Негабарит-Сервіс» під час розгляду справи судом були понесені і документально підтверджені витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати на правову допомогу у розмірі - 3000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 9515 від 23.04.2021 року.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, умови укладеного договору про надання правової (правової) допомоги від 01.04.2021 року, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значення справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення на їх користь понесені судові витрати - витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Крім того, на підставі ст.. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь ТОВ «Негабарит-Сервіс» сплачений відповідно до платіжного доручення №9574 від 26.04.2021 року судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Негабарит-Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення збитків у вигляді невиплаченої франшизи задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Негабарит-Сервіс» франшизу в сумі 2600 (дві тисячі шістсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Негабарит-Сервіс» судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 (три тисячі гривень) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Негабарит-Сервіс», , місцезнаходження: Волинська область, Ковельський район, смт. Люблинець, вул. Заводська, 7-а.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.Й. Данко