Номер провадження 2-з/756/375/21
У Х В А Л А

06 жовтня 2021 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Банасько І.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чикиш (Лахтадир) Марія Миколаївна, про визнання заповіту недійсним, визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та визнання права власності на спадкове майно. А саме, просить суд ухвалити рішення, яким:

Визнати недійсним заповіт померлого ОСОБА_4 від 07.04.2011, посвідченого приватним нотаріусом Лахтадир М.М. та зареєстрованого в реєстрі за №395;

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16.07.2020 на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 , посвідчене приватним нотаріусом Буджиганчук Є.Ю. та зареєстроване в реєстрі за №2691;

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16.07.2020 на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 , посвідчене приватним нотаріусом Буджиганчук Є.Ю. та зареєстроване в реєстрі за №2692;

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Ухвалою суду від 06.10.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Одночасно з поданням позову до суду позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , яка зареєстрована за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та заборонити здійснювати дії, спрямовані на проведення державної реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання/перебування будь-яких осіб в квартирі АДРЕСА_2 до винесення рішення по суті спору.

Вимоги заяви мотивовані тим, що на думку позивача оспорюваний заповіт є недійсним, оскільки внутрішня воля заповідача не відповідала його волевиявленню, заповідач не підписував заповіт та взагалі не мав наміру заповідати все своє майно відповідачам. Позивач стверджує, що спірне майно було отримано у власність відповідачами у шахрайський спосіб за підробленим заповітом та подальші дії відповідача (ініціювання позовів з метою зняття з реєстрації всіх зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 ) дає обґрунтовані підстави стверджувати, що відповідач ОСОБА_5 намагається якомога скоріше відчужити спірне майно (квартиру, де мешкає позивач) третім особам, що призведе до неможливості позивачем поновити його порушені права та інтереси на об`єкт нерухомості. Вказані обставини призведуть до виникнення нових судових спорів щодо витребування майна з незаконного володіння у наступних набувачів, визнання недійсними нових правовстановлюючих документів на нерухоме майно та інше, тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або навіть зробити неможливим виконання рішення суду. Позивач стверджує, що є велика ймовірність перепродажу квартири, укладання інших правочинів та вчинення будь-яких можливих юридичних дій з цим майном, а також позбавлення реєстрації місця проживання неповнолітнього в м. Києві.

У порядку, визначеному ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах заяви докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Окрім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених ЦПК України.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року у справі №922/2163/17 Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру та встановлення заборони здійснювати реєстрацію (зняття з реєстрації) будь-яких осіб у спірній квартирі до моменту фактичного виконання рішення суду задоволенню не підлягає у зв`язку із тим, що обставини, на які посилається позивач як на підстави для забезпечення позову ніяким чином не підтверджені.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, немає підстав вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у зв`язку з чим заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150-151, 153 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_4 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса проживання: АДРЕСА_4 ), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чикиш (Лахтадир) Марія Миколаївна (адреса місцезнаходження: 04212, м. Київ, вул. Малиновського, 15/3, офіс 110), про визнання заповіту недійсним, визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І.М. Банасько