Справа № 658/331/21
Провадження № 2-п/658/16/21
У Х В А Л А

13 жовтня 2021 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області складі:

головуючого судді Лященко В.В.

за участю: секретаря Яковлєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Каховці Херсонської області заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Кубатко-Писаренко Юлія Володимирівна, про перегляд заочного рішення № 658/331/21 від 03.08.2021 року, суд

встановив:

Заочним рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області по справі №658/331/21 від 03.08.2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» кредитну заборгованість в розмірі 10 015, 64 грн., а також судові витрати у розмірі 2 270, 00 грн.

08.10.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в якій просить суд поновити строк на звернення з цією заявою до суду, скасувати заочне рішення від 03.08.2021 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку. Посилається на те, що вона не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, а також на наявність доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, які не були враховані при винесенні заочного рішення.

Дослідивши матеріали заяви та цивільної справи №658/331/21, суд вважає за необхідне відмовити в прийнятті заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 копію заочного рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області по справі №658/331/21 від 03.08.2021 року отримала 23.08.2021 року особисто, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.74).

Однак, з заявою про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 звернулася лише 08.10.2021 року.

Тобто, ОСОБА_1 пропустила тридцятиденний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення з моменту його проголошення, який закінчився 02.09.2021 року, та двадцятиденний строк з дня вручення повного заочного рішення суду відповідачу, що закінчився 13.09.2021 року.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах Осман проти Сполученого королівства від 28.10.1998 року та Круз проти Польщі від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Питання застосування строку звернення до суду пов`язано з їх реалізацією. Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті ст. 6 Конвенції є справа "Єгабезсоїо Б.ІІ.Ь. проти Молдови". У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд.

Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Зміст принципу правової визначеності розкрито у Рішенні від 29 червня 2010 року N 17-рп/2010, так Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обгрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Отже, не заперечуючи наявності дискреційних повноважень у національних судів щодо вирішення питання про поновлення строку на звернення до суду, ЄСПЛ підкреслює, що останні повинні визначити, чи виправдовують підстави для подібного продовження строків втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує межі розсуду суду ні в тривалості, ні в підставах для визначеності подовжених строків (справа Безруков проти Росії, п. 34).

Таким чином, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду, ЄСПЛ виходить із наступного: поновлення пропущеного строку звернення до суду є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Таким чином, на день звернення заявника до суду з заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення, сплинули строки, визначені в ст. 284 ЦПК України.

Будь-якого обґрунтування поважності пропуску строків, визначених в ст. 284 ЦПК України, в заяві про перегляд заочного рішення не міститься.

Варто також зазначити, що згідно п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Між тим, обмежень на подання заяви про перегляд заочного рішення, в тому числі електронним або поштовим зв`язком, судом не встановлено.

Згідно ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За наведених обставин суд прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Крім того, оскільки строк на вчинення процесуальної дії сплинув, причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення визнано неповажними, вказана заява підлягає залишенню без розгляду.

При цьому, суд вважає за можливе залишити заяву без розгляду на стадії прийняття її до розгляду, що відповідає положенням ст.ст. 13, 126 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства.

Керуючись ст.126, 127, 260, 284 ЦПК України, суд

постановив:

У поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Кубатко-Писаренко Юлія Володимирівна, відмовити повністю.

Заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Кубатко-Писаренко Юлія Володимирівна, про перегляд заочного рішення № 658/331/21 від 03.08.2021 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

СуддяВ. В. Лященко