Справа №367/9123/19
Провадження № 2/367/1681/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

Головуючої судді Мерзлого Л.В.,

за участі секретаря судових засідань Кузнєцовій П.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Щербини Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду при судовому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 січня 2019 року о 15 годині 30 хвилин за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Севреринівська, 11, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю атомобілів «Nissan Tiida»» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та «Кіа Rіо» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень.На місце дорожньо-транспортної пригоди були викликані працівники патрульної поліції, якими складено два адміністративні протоколи відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.08 лютого 2019 року за наслідками розгляду адміністративної справи заадміністративним протоколом відносно ОСОБА_2 , Ірпінським міським судом Київської області прийнято постанову, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Не погоджуючись з таким рішенням суду, представником ОСОБА_2 - адвокатом Куц Я.О. подано апеляційну скаргу, за наслідками розгляду якої 15.04.2019 року Київським апеляційним судом прийнято постанову, відповідно до якої постанову Ірпінського міського суду Київської області від 08 лютого 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

12.02.20219 за наслідками розгляду адміністративної справи за адміністративним протоколом відносно ОСОБА_3 , Ірпінським міським судом Київської області прийнято постанову, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано невинною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Не погоджуючись з таким рішенням суду, представником ОСОБА_2 -адвокатом Куц Я.О. подано апеляційну скаргу, за наслідками розгляду якої 26.04.2019 року Київським апеляційним судом прийнято постанову, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винною у порушенні вимог п.13.3, п. 14.6(а,в), п. 2.3(6) Правил дорожнього руху та вчиненні нею 11 січня 2019 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Однак, постановлено провадження закрити у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 38 КУпАП закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, винною у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 11 січня І 19 року о 15 год. 30хв. в Київській області, м. Ірпінь по вул.Северинівська, 11, відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 26.04.2019, є ОСОБА_3 , яка с власницею автомобіля «Кіа Rіо» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно Полісу № АМ8552885 транспортний засіб «Кіа Rіо» д.н.з. НОМЕР_2 , застрахований в ТДВ СК «Альфа - Гарант». 27 травня 2019 року на адресу ТДВ СК «Альфа - Гарант» направлено заяву про виплату грошових коштів. Дана заява була прийнята на опрацювання. Однак, 13 вересня 2019 року на адресу адвокатського об`єднання надійшов лист з ТДВ Альфа-Гарант», у якому вказано, що у ТДВ СК «Альфа-Гарант» не має підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки на момент ДТП транспортний засіб «Кіа Rіо» д.н.з. НОМЕР_2 , не був застрахований у ТДВ СК фа-Гарант», а договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) на вказаний автомобіль був укладений 11 січня 2019 року, який почав діяти з 00 год.00 хв. 12 січня 2019 року.

Отже, на момент дорожньо-транспортної пригоди, 12 січня 2019 року, ОСОБА_3 , не мала страхового полісу, який, покрив би матеріальні збитки.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Nissan Tiida»» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 зазнав механічних пошкоджень.

Згідно Звіту № 60/48.01.19 від 20 січня 2019 року про оцінку вартості матеріального збитку, вартість матеріального збитку становить 50 219,28 грн.

Крім того, вказує, що внаслідок значного пошкодження автомобіля марки «Nissan Tiida»» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 перенесла душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням, завозити своїх малолітніх дітей до навчальних закладів, гуртків. Через переповненість громадського транспорту у вранішній час, змушена була з дітьми тривалий час в холодну пору чекати вільного громадського транспорту. Дана обставина в подальшому вплинула на стан і здоров`я дітей, і ОСОБА_2 була змушена була брати лікарняний та доглядати за дітьми, що вплинуло і на її заробітну плату. Окрім цього, ОСОБА_2 хвилювалась за ремонтні роботи автомобіля, оскільки, через невизнання ОСОБА_3 своєї вини, вимушена була здійснювати його ремонт за власні кошти. Також на душевний стан ОСОБА_2 вплинули тривалі судові процеси щодо доведення факту провини у цій ДТП саме ОСОБА_3 .

Зазначає, що все це в комплексі призвело до постійних стресів, хвилювань, поганого самопочуття. Розмір моральної шкоди ОСОБА_2 оцінює в 50 000 грн.

Просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки за пошкоджений автомобіль в розмірі 50219,28 гривень. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 62759 гривень. Стягнути з ОСОБА_3 ,.н., на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 1629,78 гривень. А також стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

В судовому засіданні представник позивача просив позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення сторін, вважає позов таким, що підлягає до частковго задоволення, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 11 січня 2019 року о 15 годині 30 хвилин за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Севреринівська, 11, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю атомобілів «Nissan Tiida»» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та «Кіа Rіо» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

08 лютого 2019 року за наслідками розгляду адміністративної справи заадміністративним протоколом відносно ОСОБА_2 , Ірпінським міським судом Київської області прийнято постанову, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Київського апеляційного суду від 15.04.2019 року постанову Ірпінського міського суду Київської області від 08 лютого 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , скасовано, провадження у справі закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

12.02.20219 за наслідками розгляду адміністративної справи за адміністративним протоколом відносно ОСОБА_3 , Ірпінським міським судом Київської області прийнято постанову, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано невинною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою Київського апеляційного суду від 26.04.2019 року постанову ОСОБА_3 визнано винною у порушенні вимог п.13.3, п. 14.6(а,в), п. 2.3(6) Правил дорожнього руху та вчиненні нею 11 січня 2019 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

На момент ДТП транспортний засіб «Кіа Rіо» д.н.з. НОМЕР_2 , не був застрахований у ТДВ СК фа-Гарант», а договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) на вказаний автомобіль був укладений 11 січня 2019 року, який почав діяти з 00 год.00 хв. 12 січня 2019 року, що стверджується листом ТДВ Альфа-Гарант».

Згідно Звіту № 60/48.01.19 від 20 січня 2019 року про оцінку вартості матеріального збитку, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Кіа Rіо» д.н.з. НОМЕР_2 , становить 50 219,28 грн.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, вищезазначені обставини визнаються сторонами у справі, а відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За умовами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.

Таким чином, цивільно-правова відповідальність за вчинення ДТП виникає після визнання винним у вчиненні ДТП одного з учасників ДТП, а до того часу вона є недоведеною.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Таким чином, подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України ). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі .

За нормами ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач надала суду достатньо доказів на підтвердження своїх вимог про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ДТП, і на думку суду, дані докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. А тому позов в цій частині підлягає повному задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з послідуючими змінами: «... у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується».

Згідно п. 9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Враховуючи вищезазначене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди не підтверджені висновками медичних установ, в тому числі висновків соціально-психологічних досліджень, суд відмовляє позивачу у задоволені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди.

В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно квитанції про сплату № 0.0..1 від 12.11.2019, позивачем за подання позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1629,78 грн.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається що, 17.01.2019 між адвокатським об`єднанням «А.ДВА.КА.Т» та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання правової допомоги № 17/01/2019.

На підтвердження факту надання правової допомоги позивачу в рамках цивільної справи № 367/9123/19, суду надано акт приймання передачі виконаних робіт від 29.11.2019, згідно якого вартість підготовки та направлення позовної заяви про відшкодування збитків до Ірпінського міського суду Київської області становить 5041 гривень. Інших підтверджуючих документів щодо надання правової допомоги позивачу в рамках цивільної справи № 367/9123/19 до суду надано не було.

Таким чином, на підставі отриманих доказів, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу в розмірі 5041 грн. та судовий збір в розмірі 1629,78 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 22, 1166, 1188, 1191, 1192 ЦК України, керуючись ст.ст. 4,12,81,263-268 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , матеріальні збитки за пошкоджений автомобіль в розмірі 50219,28 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , витрати на правову допомогу в розмірі 5041 гривня.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , суму сплаченого судового збору в розмірі 1629,78 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст судового рішення складено 13.10.2021.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л.В. Мерзлий