Єдиний унікальний номер 233/109/21
Номер провадження 22-ц/804/2350/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Канурної О.Д.,

суддів: Гапонова А.В., Космачевської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання: Гладуха О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2021 року у цивільній справі № 233/109/21 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця (суддя першої інстанції Левчук Ольга Олександрівна), -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_2 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 07.02.2007 року.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою позичальника підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які згідно до заяви отримані позичальником для ознайомлення в письмовій формі.

Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а позичальнику надано у користування кредитну картку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 2800,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, Банк керувався п. 3.2, п. 3.3 договору, на підставі яких позичальник при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою банку.

Таким чином, Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором.

Але в процесі користування кредитним рахунком позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09 липня 2018року.

Спадкоємці позичальника мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 17 травня 2017 року по 17 листопада 2017 року.

В даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 .

Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 .

Позивачем 13 грудня 2018 року була направлена претензія кредитора до Костянтинівської державної нотаріальної контори.

24 січня 2019 року позивачем було отримано відповідь Костянтинівської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк».

Таким чином, відповідачка прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

При цьому, позивач зазначає, що згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

30 вересня 2019 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 07.02.2007 року становить 7609,77 грн., яка складається з наступного: 7609,77 грн. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 гри. - заборгованість за поточним тілом кредита; 7609,77 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0.00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0.00 грн. - нарахована пеня; 0.00 грн. - нараховано комісії.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просив суд першої інстанції стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 7609,77 грн. за кредитним договором № б/н від 07 лютого 2007 року, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2021 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовлено повністю.

Із вказаним заочним рішенням суду не погодився позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та подав апеляційну скаргу, яка разом із матеріалами цивільної справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що з вищезазначеним рішенням не згодний, вважає, що воно є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неналежним дослідженням доказів, неповним та не всебічним встановленням обставин справи та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просить Донецький апеляційний суд скасувати рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31.05.2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця та ухвалите нове рішення, яким задовольнити позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у повному обсязі; стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 16 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та встановлено відповідачу по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження позивачем отримана (а.с. 179).

Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження та копія апеляційної скарги відповідачем отримана (а.с. 178).

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача по справі до Донецького апеляційного суду не надійшов.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 06 вересня 2021 року цивільну справу було призначено до розгляду на 12 жовтня 2021 року.

В судове засідання Донецького апеляційного суду представник позивача - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с. 189).

В судове засідання Донецького апеляційного суду відповідачка ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до статті 128 ЦПК України, що підтверджується довідкою Укрпошти (а.с. 186).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши головуючого суддю, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, суд першої інстанції послався на те, що паспорт відповідача із відміткою про реєстрацію місця його проживання не є належним та допустимим доказом факту прийняття спадщини.

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що що ОСОБА_2 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 07.02.2007 року. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою позичальника підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав Позичальникові можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 5 від 28.01.2021р, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після її смерті відкрилась спадщина.

Із копії паспорта ОСОБА_2 вбачається, що з 14.07.2004 року вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 36, зворотня сторона).

Відповідачка ОСОБА_1 07.03.2012 року також зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що також підтверджується копією паспорта відповідачки (а.с. 37 зворотня сторона) та відомостями Відділу реєстрації Костянтинівської міської ради від 15.02.2021р.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на час смерті позичальника ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 07.02.2007 року становить 7609,77 грн., та складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7609,77грн.

Згідно відповіді, направленої Костянтинівською державною нотаріальною конторою від 18.12.2018р. в адресу ПАТ «Приватбанк» встановлено, що ніхто із спадкоємців ОСОБА_2 до Костянтинівської державної нотаріальної контори не звертався, та в провадженні нотаріальної контори спадкової справи щодо майна померлої немає.

Така ж інформація міститься у відповіді Костянтинівської державної нотаріальною конторою від 15.02.2021р. за № 198/01-09/ на запит Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09.02.2021р. та доданої Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 63549621 від 13.02.2021р.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 241124697 від 20.01.2021р., ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_3 .

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування).

За змістом статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Абзацом 2 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не свідчить про неприйняття особою спадщини.

Факт постійного проживання разом із спадкодавцем може підтверджуватися відміткою у паспорті спадкоємця про місце реєстрації особи, що в силу положень статті 1268 ЦК України дає підстави для висновку про належність спадщини спадкоємцеві з часу її відкриття.

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 336/3968/16-ц, провадження № 61 13418св18.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, провадження № 61 25487св18.

Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з ч.1 статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 1 ст. 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Як вбачається із частини 3 вказаної вище статті, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Частиною 4 вказаної вище статті передбачено, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 було надані наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 07.02.2007 року, термін дії 02/13; № НОМЕР_2 , дата відкриття 22.02.2013 року, термін дії 06/16; № НОМЕР_3 , дата відкриття 31.12.2015, термін дії 03/18; № НОМЕР_4 , дата відкриття 25.11.2015, термін дії 05/18 (а.с. 35).

Як вбачається із претензії кредитора - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» останній звернувся до Костянтинівської державної нотаріальної контори 23.11.2018 року (а.с. 44), тобто в межах строку, передбаченого статтею 1281 ЦК України.

Частиною 1 статті 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відповідачка ОСОБА_1 прийняла спадщину, до складу якої входить квартира АДРЕСА_3 .

Крім того, до складу спадщини входять кредитні зобов`язання померлого Позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, оскільки відповідачка не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що за подання позову позивачем сплачено 2102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ІНВ96В3D4О від 16 листопада 2020 року (а.с. 1); за подання апеляційної скарги 2102,00 х 1,5 = 3155,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № PROM6B4TRQ від 16 червня 2021 року (а.с. 168).

Керуючись ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2021 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, задовольнити.

Стягути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором в розмірі 7609 (сім тисяч шістсот дев`ять) грн. 77 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 5255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 13 жовтня 2021 року

Суддя: О.Д.Канурна