Справа № 948/351/21
Номер провадження 2/948/182/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2021 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Косик С.М.,

за участю: секретаря Ткач Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Медведєва Вікторія Анатоліївна, про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, -

відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 30.09.2021 року суд проголосив вступну та резолютивну частину Рішення, -

в с т а н о в и в :

у травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що, 09.02.1991 між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та нею був укладений шлюб, який у подальшому 26.08.2020 - розірваний. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, після його смерті приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Медведєвою В.А. заведена спадкова справа і спадкоємцем його майна є відповідач по справі ОСОБА_3 . Позивач стверджує, що між нею та її колишнім чоловіком, за його життя, не було здійснено розподіл спільного сумісного майна, нажитого у період шлюбу. Родичі колишнього чоловіка не повідомляють її про весь обсяг спадкового майна, їй відомо лише про автомобілі, зареєстровані на ОСОБА_3 : ГАЗ 5327, 1988 р.в., та ЗАЗ 110308-ЗНГ, 2008 р.н., а також про рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк», на якому були кошти, що є спільною сумісною власністю подружжя. Окрім цього, зазначає, що за часів їхнього з колишнім чоловіком життя, у автогаражному кооперативі «Клен» був побудований гараж, доля якого їй на даний час не відома, також колишнім чоловіком були придбані автомобілі Рено НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 , ДАФ, реєстраційні дані невідомі, які після смерті чоловіка його родичі продали.

У зв`язку з викладеним позивач просить: виділити з обсягу спадкового майна після спадкодавця ОСОБА_3 майно, що є спільною сумісною власністю та набуте в період її шлюбу з померлим; визнати за нею право власності на Ѕ частину спільного сумісного майна подружжя, а саме «ГАЗ» моделі 5327, 1988 року випуску та «ЗАЗ» моделі «110308-ЗНГ» 2008 року випуску, яке було набуте у період її шлюбу з ОСОБА_3 ; стягнути з відповідача ОСОБА_3 , як спадкоємця колишнього чоловіка, 600 доларів США, в гривневому еквіваленті на момент ухвалення рішення судом, в рахунок компенсації Ѕ частки реалізованого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Судові витрати просить компенсувати за рахунок відповідачів (а.с.26-31).

13.05.2021 суд частково задовольнив клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позовута зобов`язав приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Медведєву В.А. вирішити питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , з урахуванням наявного на розгляді в суді спору щодо майна померлого (а.с.18).

Своєю ухвалою від 07.06.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання, одночасно залучив в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Медведєву В.А. (а.с. 42).

У відзиві на позов відповідач з позовними вимогами не погоджується та просить в їх задоволенні відмовити та стягнути з позивачки на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн, посилається на те, що його син ніколи не мав у власності автомобілів Рено НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 , ДАФ, також не будував та не мав у власності гараж у кооперативі «Клен». На час звернення до суду з позовом у ОСОБА_3 відсутній і рахунок в банку, натомість ОСОБА_1 після смерті сина заволоділа його карткою та зняла з неї грошові кошти в загальному розмірі 13 130,00 грн. Автомобілі «ГАЗ» моделі 5327, 1988 року випуску та «ЗАЗ» моделі «110308-ЗНГ» 2008 року випуску придбані сином за власні кошти (а.с.84-89).

Ухвалою від 04.08.2021 суд закрив підготовче провадження та справу призначив до розгляду по суті (а.с. 134,135).

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, аналогічних тим, які викладено в позовній заяві, просили позов задовольнити, покликаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не бажає виплатити позивачці кошти в рахунок належної їй частки у спадковому майні. Позивачка пояснила, що до 2017 року вони з померлим чоловіком ОСОБА_3 проживали разом в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , потім чоловік пішов до іншої жінки, але до 2020 року продовжував піклуватися про неї - приносив продукти, возив в лікарню та допомагав грошима, в 2020 році чоловік подарував їй свою частину кімнати, після чого вони розлучилися. Автомобілі «ГАЗ» моделі 5327, 1988 року випуску та «ЗАЗ» моделі «110308-ЗНГ» 2008 року випуску були передані її чоловіку в рахунок заробітної плати, оскільки підприємство, де чоловік працював, заборгувало зарплатню, автомобілі Рено та Даф були придбані чоловіком по довіреності, зокрема Рено з причепом був придбаний в ОСОБА_5 за 7 тис. доларів, кошти він позичав у сестри та станом на 2017 рік залишилась заборгованість перед сестрою в розмірі 1,5 тис. доларів. Після смерті чоловіка автомобілі Рено та Даф були продані, а тому вона вимагає половину коштів від продажу автомобілів. Також позивачка заперечувала проти стягнення з неї витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вона є особою з інвалідністю.

Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов та представник відповідача пояснила, що у померлого ОСОБА_3 з позивачкою від 2008 року не було спільного бюджету та побуту, оскільки він фактично проживав з іншою жінкою, лише після того, як померлий подарував позивачці половину кімнати в гуртожитку, яка була приватизована на двох, та зробив в кімнаті ремонт, ОСОБА_1 надала згоду на розлучення. Автомобілі ГАЗ та ЗАЗ придбані за кошти померлого ОСОБА_3 , а саме були передані йому в рахунок заборгованості по заробітній платі, а інші автомобілі взагалі зареєстровані на інших осіб, доказів наявності іншого майна не надано. Представник також покликалася на відсутність в подружжя ОСОБА_3 спільного бюджету та спільних коштів і під час спільного проживання, а відповідно і майна, яке було придбано за кошти, зароблені померлим ОСОБА_3 , позивачка ж не працювала.

Суд, заслухавши пояснення сторін та представників, з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, обґрунтовуючи свою позицію, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, встановив таке.

Позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 09.02.1991 по 26.08.2020 (а.с. 12, 126).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер (а.с.56) та 09.03.2021 приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Медведєва Вікторія Анатоліївна до майна померлого завела спадкову справу № 05/2021 (67312446 у Спадковому реєстрі), спадкоємцем померлого ОСОБА_3 є його батько ОСОБА_3 (а.с.55,64).

Постановою від 06.05.2021 приватний нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва, оскільки чинним законодавством не передбачена видача таких свідоцтв колишній дружині померлого чоловіка (а.с.71).

За інформацією Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Полтавській області (а.с.13) станом на 30.03.2021 року за ОСОБА_3 зареєстровані автомобілі: «ГАЗ» моделі «5327», 1988 року випуску, об`єм двигуна 4250 см.куб/74кВт та «ЗАЗ» моделі «110308-ЗНГ» 2008 року випуску, об`єм двигуна 1299 см.куб.

Свідок ОСОБА_7 повідомила суду, що вона проживає в гуртожитку по сусідству з позивачкою ОСОБА_1 , на одному поверсі та їй відомо, що подружжя ОСОБА_3 розлучилися, про що вона дізналася від сусідів. До дня смерті ОСОБА_3 приходив до колишньої дружини - привозив продукти, ліки та возив до лікарні. В померлого була машина Таврія та ще якийсь новенький автомобіль.

Свідок ОСОБА_5 показав, що він товаришував з померлим ОСОБА_3 та останній брав в користування належний йому автомобіль Рено-преміум. Також в користуванні ОСОБА_3 були автомобілі Даф та Таврія, у власності ОСОБА_10 , який ОСОБА_3 отримав в рахунок заборгованості по заробітній платі. Також повідомив, що дружина не давала розлучення ОСОБА_3 , погодилася після того, як останній переписав на неї половину кімнати та зробив там ремонт.

ОСОБА_12 , будучи допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він товаришував із сім`єю ОСОБА_3 12 років та обізнаний, що ОСОБА_1 ультимативно примусила ОСОБА_3 переписати на неї квартиру, після чого дала розлучення чоловіку, вони домовилися, що ОСОБА_1 не матиме претензій щодо іншого майна. ОСОБА_3 5 років перед смертю не проживав з ОСОБА_1 , в нього була інша жінка, з якою він проживав в с.Нові Санжари. В ОСОБА_3 були у власності автомобілі ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , який він отримав в рахунок заборгованості по заробітній платі. Також повідомив, що скільки він знайомий з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 не працювала.

Свідок ОСОБА_15 показав, що померлий ОСОБА_3 доводився йому дядьком та в розмові з ним дізнався, що дядько, щоб розлучитися з позивачкою, подарував їй Ѕ частку належної йому квартири та за життя ОСОБА_3 мав у власності автомобілі ЗАЗ та Газ, які він придбав за особисті кошти. Хоча дядько вже не проживав з дружиною, але зробив в кімнаті ремонт, допомагав ОСОБА_1 коштами. Дядько помер в лікарні, де пролежав місяць, йому допомагала та відвідувала цивільна дружина.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За положеннями статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, й майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Частиною другою статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Отже, оскільки судом встановлено, що автомобілі «ГАЗ» моделі «5327», 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , об`єм двигуна 4250 см.куб/74кВт та «ЗАЗ» моделі «110308-ЗНГ» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , об`єм двигуна 1299 см.куб були придбані за час перебування позивачки та померлого ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, суд дійшов висновку про те, що сторони набули право спільної сумісної власності на це майно у рівних частинах і воно підлягає поділу, у зв`язку з чим потрібно визнати за позивачкою право власності на Ѕ частку вказаних автомобілів.

Посилання представника відповідача на те, що позивачка на час придбання спірного автомобіля не мала доходів, суд визнає неспроможними зважаючи на те, що доходи у вигляді заробітної плати не можуть бути визнані особистими коштами одного із подружжя в розумінні ст.57 СК України, оскільки відповідно до ч.2 ст.61 СК України вони є об`єктом права спільної сумісної власності, натомість автомобілі були передані ОСОБА_3 в рахунок заборгованості по заробітній платі.

Доказів на підтвердження того, що автомобіль було придбано померлим ОСОБА_3 за його особисті кошти, відповідачем не надано.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В іншій частині позову суд відмовляє за недоведеністю, оскільки доказів наявності в подружжя ОСОБА_3 інших транспортних засобів та гаража позивачем не надано.

Відповідно частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За правилами ст. 141 ЦПК України, понесені позивачкою витрати у вигляді судового збору за подання цього позову підлягають відшкодуванню відповідачем пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розглядаючи вимоги відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн (а.с.90-93,200-207), доходить висновку про обґрунтованість заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу в сумі 4500,00грн, які потрібно стягнути пропорційно розміру відхилених позовних вимог в сумі 3600,00 грн.

Такі витрати є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, при цьому суд враховує заперечення позивача та те, що остання являється особою з інвалідністю 2 групи.

Стосовно розміру витрат пов`язаних з поїздками адвоката до Машівського районного суду для участі у розгляді справи, суд зазначає, що відповідач та його представник не надали доказів, яким видом транспорту користувалася адвокат для прибуття до суду та в зворотному напрямку, не надано документів, що засвідчують вартість фактично понесених витрат та розрахунку таких витрат, а тому суд доходить висновку про недоведеність заявлених вимог.

До того ж витрати часу на дорогу не можна віднести до жодного з виду професійної правничої допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Медведєва Вікторія Анатоліївна, про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя - задовольнити частково.

Визнати автомобілі «ГАЗ» моделі «5327», 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , об`єм двигуна 4250 см.куб/74кВт та «ЗАЗ» моделі «110308-ЗНГ» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , об`єм двигуна 1299 см.куб спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку автомобіля «ГАЗ» моделі «5327», 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , об`єм двигуна 4250 см.куб/74кВт та на 1/2 частку автомобіля «ЗАЗ» моделі «110308-ЗНГ» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , об`єм двигуна 1299 см.куб.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 540,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу домогу в розмірі 3600,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_5 , виданий 14.09.1995, РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_7 , виданий 23.12.1997, РНОКПП НОМЕР_8 .

Третя особа - Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Медведєва В.А., місцезнаходження: вул. Степового Фронту, 34, м. Полтава, Полтавська область, 36021.

Повний тест Рішення складений 06.10.2021.

Суддя С. М. Косик