Справа № 583/1720/21
"11" жовтня 2021 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Яценко Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання Артеменко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирка заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки і піклування (виконавчий комітет) Охтирської міської ради про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, -
30.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою, відповідно до якої просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на його користь судових витрат, оскільки судом в рішенні від 16.09.2021 не відображено дане питання.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Від представника відповідачки надійшла заява про розгляд справи у їх з позивачкою відсутності, у задоволенні вимог просив відмовити за безпідставністю.
У зв`язку з неявкою всіх учасників у судове зсідання суд проводить розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України.
Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Так рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.09.2021 у справі № 583/1720/21, провадження № 2/583/528/21 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні з неповнолітнім сином (а.с. 75-77).
При цьому питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Разом з тим склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У судових дебатах у судовому засіданні 16.09.2021 представник позивача ОСОБА_4 повідомив суд про намір скористатися правом на стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зазначивши, що копію укладеного договору про надання правової допомоги відповідно до ст. 141 ч. 8 ЦПК України буде надано після ухвалення рішення.
Згідно ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день, як визначено ч. 3 ст. 124 ЦПК України.
Як встановлено, позивач був присутнім під час оголошення вступної та резолютивної частин рішення 16.09.2021, в той час, як заява про ухвалення додаткового рішення у справі надійшла 30.09.2021. Таким чином, позивачем не дотримано п`ятиденний строк подачі відповідних доказів, який сплив 22.09.2021.
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.
До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача Собина П.М. подав до суду додаток до угоди про надання правничої допомоги від 28.04.2021, акт приймання-передачі виконаних робіт, складений на підставі угоди про надання правничої допомоги від 28.04.2021 та квитанцію від 17.07.2021 про сплату ОСОБА_1 6600,00грн. (а.с. 36-38). При цьому у позовній заяві питання щодо відшкодування судових витрат позивачем не ставилося.
Крім того позивачем не надано відповідної угоди про надання правничої допомоги від 28.04.2021, яка є підставою для понесення зазначених судових витрат.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем заява про ухвалення додаткового рішення подана поза межами строку, визначеного ст. 141 ЦПК України та не надано належних та допустимих доказів, зокрема, відповідної угоди, яка б підтверджувала фактичне понесення витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу у даній справі.
Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про стягнення судових витрат, понесених позивачем на сплату судового збору - 908,00 грн, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, в іншій частині вимог про ухвалення додаткового рішення слід відмовити за необґрунтованістю.
Керуючись ст. ст.133,137,140, 141 ЦПК України, суд -
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки і піклування (виконавчий комітет) Охтирської міської ради про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з сином.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень .
В іншій частині вимог відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів в порядку ст. 354 ЦПК України.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Третя особа - орган опіки та піклування (виконавчий комітет) Охтирської міської ради, місцезнаходження: вул. Перемоги, 1, м. Охтирка, Сумська область.
Суддя Охтирського міськрайонного суду
Сумської області Н.Г. Яценко