2/465/791/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

05.10.2021 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Беньо М.І.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду позовну заяву Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів, посилаючись на те, що ОСОБА_1 звернувся до ЛМЦЗ в пошуках роботи та набув статус безробітного 14.04.2014 р. на підставі поданої заяви відповідно до ст. 43 ЗУ "Про зайнятість населення".

За час перебування на обліку у центрі зайнятості ОСОБА_1 отримував матеріальне забезпечення допомогу по безробіттю з 21.04.2014 року по 15.04.2015 року в сумі 36 069, 13 грн.

Відповідно до порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (акт розслідування страхових випадків № 24 від 14.03.2019 р.) з`ясовано, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 12.12.2003 року (про що внесено запис до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 25.07.2018 р.) згідно даних ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та в період перебування на обліку як безробітний не повідомив службу зайнятості, що зареєстрований як фізична особа підприємець з 12.12.2003 року та здійснив державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності за власним рішенням лише 30.07.2018 року.

В результаті неповідомлення відповідачем спеціалістів Львівського міського центру зайнятості про те, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець з 12.12.2003 року, ОСОБА_1 незаконно набув статусу безробітного 14.04.2014 року та незаконно отримував матеріальне забезпечення на випадок безробіття за період з 21.04.2014 року по 15.04.2015 року в сумі 36 069, 13 грн., оскільки належав до зайнятого населення. В добровільному порядку відповідач кошти не повернув. Враховуючи наведене, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та стягнення з відповідача неповернуті кошти в якості допомоги з безробіття у сумі 36 069, 13 грн.

04.06.2019 року ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Дзеньдзюри С.М.провадження у справі відкрито.

Ухвалою від 21.11.2019 р. закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Не подав відзив на позовну заяву.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 14.04.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи та йому було надано статус безробітного з 14.04.2014 р. відповідно до ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення» на підставі поданої заяви, що підтверджується наданими позивачем доказами, а саме заявою ОСОБА_1 , де відповідач підтвердив, що «…не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності…» та ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення на випадок безробіття.

За час перебування на обліку у центрі зайнятості ОСОБА_1 отримував матеріальне забезпечення допомогу по безробіттю з 21.04.2014 року по 15.04.2015 року в сумі 36 069, 13 грн.

Відповідно до порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (акт розслідування страхових випадків № 24 від 14.03.2019 р.) з`ясовано, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 12.12.2003 року (про що внесено запис до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 25.07.2018 р.) згідно даних ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та в період перебування на обліку як безробітний не повідомив службу зайнятості, що зареєстрований як фізична особа підприємець з 12.12.2003 року та здійснив державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності за власним рішенням лише 30.07.2018 року.

В результаті неповідомлення відповідачем спеціалістів Львівського міського центру зайнятості про те, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець з 12.12.2003 року, ОСОБА_1 незаконно набув статусу безробітного 14.04.2014 року та незаконно отримував матеріальне забезпечення на випадок безробіття за період з 21.04.2014 року по 15.04.2015 року в сумі 36 069, 13 грн., оскільки належав до зайнятого населення..

На підтвердження спроби досудового врегулювання спору позивач надав суду доказ про те, що звертався до відповідача з повідомленням про відшкодування коштів в сумі 36 069, 13 грн.

Однак, відповідач залишив вказане вище повідомлення ЛМЦЗ від 15.03.2019 р. без реагування.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

П. 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно.

Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного (ч.3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення»).

П. 8 ч.1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Вказані положення визначені також в п.п. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

На підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року №60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 року №7-1, і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248 (далі - Порядок), у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Згідно п. 7 вказаного Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Отже, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною, свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не повідомив Львівський міський центр зайнятості про те, що був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 12.12.2003 року, та не мав права на виплату йому допомоги по безробіттю, що є підставою для стягнення з нього незаконно отриманої суми виплаченого забезпечення в розмірі 36 069, 13 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим підлягають до задоволення.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України, до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат у сумі 1 921 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з заявою до суду.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 274, 280, 282 - 284, 289 ЦПК України -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Львівського міського центру зайнятості кошти у сумі 36 069 грн. 13 коп. (розрахунковий рахунок стягувача: 0584, одержувач: Львівський міський центр зайнятості, банк: ГУДКСУ у Львівській області, , МФО 825014, КЕКВ 2710 - повернення допомоги з безробіття від ОСОБА_1 ).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Львівського міського центру зайнятості (розрахунковий рахунок стягувача: 0584, одержувач: Львівський міський центр зайнятості, банк: ГУДКСУ у Львівській області, , МФО 825014, КЕКВ 2800 повернення судового збору від ОСОБА_1 ) 1 921 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: Львівський міський центр зайнятості, , МФО 825014, адреса: 79060, м. Львів, вул. Кн. Ольги, 122.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Дзеньдзюра С.М.