Провадження № 22-ц/4808/1266/21
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Девляшевського В.А., Пнівчук О.В.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю представника апелянта адвоката Павликівської Г.М. та представника позивача адвоката Шургот О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Павликівської Галини Миколаївни на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Антоняком Т.М. 18 червня 2021 року в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого складено 24 червня 2021 року,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 ОСОБА_3 подано позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову зазначила, що проживала з відповідачем однією сім`єю з 2011 року, без укладення шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. У 2014 році вони сім`єю виїхали до Королівства Бельгії, де продовжували спільне проживання та ведення спільного господарства, що свідчило про фактичне існування між ними шлюбних відносин. Спільне життя не склалося, з часом у відповідача з`явилася інша сім`я. Після розірвання відносин відповідач не підтримував матеріально на її, ні дитину, хоча мав таку можливість, оскільки як на той час, так і станом на сьогоднішній день працює офіційно у місті свого проживання та отримує заробітну плату в розмірі 1800-2000 євро. 26.10.2016 року вона з дочкою повернулась на територію України. З часу прибуття в Україну відповідач не надає дочці жодної матеріальної допомоги. Просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 400 євро на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 та судові витрати по справі (а.с.1-2).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 червня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , громадянина Бельгії, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 250 євро щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 24.11.2017 року, до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість послуг, пов`язаних з перекладом документів по справі у розмірі 1765,63 грн та 3750 грн витрат по оплаті на правничу допомогу. В решті вимог позову відмовлено (а.с.166-169).

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 адвокат Павликівська Г.М. подала апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та недоведеність обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що підставою для звернення позивачки до суду слугувало небажання відповідача приймати участь у матеріальному забезпеченні власної доньки, хоча він працевлаштований на території королівства Бельгії та має таку можливість. Апелянт не погоджується з такими твердженнями позивачки.

Вказує, що судом не враховано того факту, що відповідач погоджується надавати кошти на утримання доньки, жодним чином не ухиляється від такого утримання, проте погоджується на оплату аліментів у розмірі 80-100 євро щомісячно, що у гривневому еквіваленті відповідає та навіть перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Також судом не надано оцінки факту сплати ним коштів на утримання дитини від першого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ним протягом 2018 року регулярно надавались такі кошти, що стверджується банківськими переказами (а.с.61-71).

Крім того, позивачкою надано довідку про її доходи, з якої вбачається, що ОСОБА_3 є забезпеченою матеріально, зокрема, отримує заробітну плату у розмірі 14 000 грн щомісячно і, відповідно, має можливість також витрачати кошти на утримання дитини.

Апелянт наголошує, що при розгляді спору слід врахувати, що з 31.10.2014 по 21.06.2017 ОСОБА_3 разом із дочкою проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . 16.12.2014 відділом реєстру актів цивільного стану міста Монс видане свідоцтво про реєстрацію декларації про спільне проживання (фактичний шлюб) між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за адресою відповідача. 12.01.2015 прийнято заяву позивачки про дозвіл на проживання з членом сім`ї громадянина Європейського союзу дочки ОСОБА_8 у відділі реєстрації актів цивільного стану. Апелянтом було подано заяву на право на допомогу дитині і встановлено сімейні надбавки на підставі заяви, що дочка ОСОБА_9 буде проживати з ним з 01.11.2014 по 31.01.2015, в розмірі 136,24 євро щомісячно, а з 01.02.2015 сімейну надбавку отримуватиме ОСОБА_10 , мати ОСОБА_9 . Крім того, відповідач оплачував курси французької мови ОСОБА_11 у сумі 87,80 євро, що підтверджується відповідною довідкою. Дані обставини суд не взяв до уваги та не надав їм відповідної оцінки.

Зазначає, що протягом трьох років позивачка разом із дочкою проживала по місцю перебування відповідача і будь-яких спорів щодо виховання та утримання дитини не було. Після переїзду позивачки на територію України відповідач продовжував по домовленості щомісячно передавати кошти на утримання дочки на ім`я позивачки, що стверджується платіжними документами (а.с.45-60). Натомість, позивачка звернулася із позовом про позбавлення його батьківських прав, і заочним рішенням Надвірнянського районного суду від 23.05.2019 року позов було задоволено. Однак, ухвалою цього ж суду від 12.03.2021 заочне рішення скасоване і на даний час справа знаходиться в провадження Надвірнянського районного суду.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 3 000 грн щомісячно (а.с.174-178).

Заперечуючи доводи апеляційної скарги представником позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_12 подано заперечення на апеляційну скаргу. Зазначає, що позивачем у письмовому виступі у судових дебатах було наголошено, що до врахування підлягає і той факт, що відповідач має іншу дитину на утриманні, а тому судом першої інстанції дану обставину при ухваленні рішення було враховано. Однак, в матеріалах справи відсутні докази щодо регулярних витрат на її утримання (добровільного чи примусового), оскільки представником відповідача було надано тільки сім квитанцій про перерахунок коштів на утримання дочки від першого шлюбу. Однак, дана обставина не звільняє батька від обов`язку оплати аліментів та не спростовує обґрунтованості рішення суду про стягнення аліментів у розмірі 250 євро. Наголошує, що відповідач отримує дохід у розмірі 1748,43 євро щомісяця, при цьому є власником нерухомості та має іпотеку з щомісячним погашенням у розмірі 430,00 євро, також щомісяця погашає 250,00 євро на машину (з кінцевим терміном погашення у 2022 році). Тобто, щомісячні витрати відповідача станом на 30.07.2020 становили 680 євро. Між тим, доходи матері є значно меншими. З огляду на зазначене, при ухваленні рішення суд виходив із матеріального стану платника аліментів, а не матері дитини. Не зрозумілим є посилання апелянта на те, що при визначення розміру аліментів судом не взято до уваги, що донька сторін є здоровою дитиною, оскільки розмір аліментів може бути більшим від прожиткового мінімуму незалежно від стану здоров`я дитини. Окрім того, норми сімейного кодексу не визначають обов`язковість подання розрахунку щомісячних витрат на дитину для визначення розміру аліментів. Щодо долучених представником відповідача доказів про надання матеріальної допомоги останнім дитині та позивачці під час спільного проживання, наголошують, що фактична оплата коштів не має значення для вирішення справи про стягнення аліментів та не є обставиною, яка враховується судом відповідно до ст.182 СК України. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін (а.с.196-200).

Вислухавши пояснення представника апелянта адвоката Павликівської Г.М. та представника позивача адвоката Шургот О.В., доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позов, суд виходив з положень ст. ст.180-182 Сімейного кодексу України, ст. 1,2 Закону України «Про охорону дитинства», виходячи з принципів справедливості та розумності, врахувавши обов`язок обох батьків щодо утримання дитини, дійшов висновку, що сума аліментів на утримання малолітньої доньки у розмірі 250 євро до досягнення дитиною повноліття, буде достатньою та посильною сумою для відповідача.

З таким висновком не в повній мірі погоджується апеляційний суд з огляду на наступне.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 20.08.2015, ОСОБА_13 , громадянин Бельгії, та ОСОБА_3 , громадянка України, є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Згідно довідки ТзОВ «ЖЕД Експрес-Комфорт» №1650 від 21.11.2017, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані по АДРЕСА_2 (а.с.9).

З перекладу документів, складених компетентним органом Королівства Бельгії в ході виконання доручення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області про вручення судових документів ОСОБА_14 встановлено наступне (а.с.74-101):

ОСОБА_13 визнає, що він та ОСОБА_3 являються батьками ОСОБА_8 . Не погоджується із розміром аліментів, визначених позивачкою в сумі 400 євро, згідний платити аліменти в розмірі 80-100 євро (а.с.94).

Із відомостей про заробітну плату ОСОБА_2 встановлено, що за один місяць у період з 01.07.2020 по 31.07.2020 відповідач отримав до видачі заробітну плату в розмірі 1748,43 євро (а.с.96, 97).

Із змісту сповіщення про односторонню заяву про припинення фактичного шлюбу, складеного реєстратором актів цивільного стану міста Монс, Королівство Бельгія, провінція Ено, встановлено, що фактичний шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , задекларований і зареєстрований 16.12.2014 року, припинений 02.09.2017 року, про що зареєстровано відповідну заяву про припинення фактичного шлюбу (а.с.121, 122).

Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, ОСОБА_15 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 11.09.2019 року. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_16 (а.с.102).

Згідно довідки про доходи, виданої Головним управлінням поліції в Івано-Франківській області 03.06.2021 за №516, позивачка ОСОБА_1 займає посаду старшого інспектора (Тренінговий центр) Головного управління поліції та у період з 01.01.202р. по 31.05.2021р. отримала дохід в сумі 70 838,81 грн (а.с.145).

В матеріалах справи наявне свідоцтво про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якої є ОСОБА_13 (а.с.111).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з доводів позивачки, відповідач працевлаштований, має на праві власності автомобіль, нерухоме майно - квартиру та має можливість сплачувати аліменти у розмірі, нею зазначеному.

Відповідач заперечує проти даних обставин.

Відповідач є особою працездатного віку, доказів того, що він має незадовільний стан здоров`я, суду не надано.

Та обставина, що сімейним законодавством визначений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не є безумовною підставою для стягнення саме такого розміру аліментів, оскільки при вирішенні цього спору слід насамперед враховувати інтереси дитини та її право на достатній рівень матеріального забезпечення.

Проте, при визначені розміру аліментів, суд першої інстанції не врахував наявність у відповідача іншої дитини, на утримання якої він сплачує аліменти, його матеріальне становище та необхідний і достатній розмір витрат на утримання дитини.

Встановлено, що відповідач є працездатним, отримує заробітну плату в розмірі 1748,43 євро, є власником нерухомості та має іпотечний крдит з щомісячним погашенням у розмірі 430,00 євро, також щомісяця погашає 250,00 євро на автомобіль (з кінцевим терміном погашення у 2022 році).

Докази про наявність у нього майна, від якого він може отримувати доходи, в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, із матеріалів справи встановлено, що на утриманні відповідача знаходиться також дочка від іншого шлюбу ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.111).

ОСОБА_1 у період з 01.01.2021 по 31.05.2021 отримала дохід в сумі 70 838,81 грн (що в середньомісячному розрахунку становить 14 167,76 грн), тобто має певний рівень заробітку, можливість утримувати дитину зі своєї сторони.

При тому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Беручи до уваги, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити належне утримання дитини до повноліття незалежно від розміру їх доходів, визначений законодавством рекомендований розмір аліментів на утримання дитини відповідного віку; вік дитини; розмір заробітної плати позивача та доходи відповідача, зважаючи на те, що відповідач є працездатним, фізично здоровим і враховуючи його матеріальне становище, а також наявність на його утриманні дочки від іншого шлюбу ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , колегія суддів все ж вважає, що щомісячний розмір аліментів у 250 євро на утримання дитини, є завищеним.

Надані позивачем та відповідачем докази свідчать, що відповідач за своїм матеріальним станом спроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно у розмірі 200 євро.

При цьому колегія суддів вважає, що виходячи із закріплених у частині 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, такий розмір аліментів сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини та часткове визнання позову, має можливість нести відповідні витрати. Аліменти у зазначеному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дітей тощо, а також такий розмір не буде надто обтяжливим для відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Колегія суддів з урахуванням матеріального становища відповідача, розміру прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, із врахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності матеріальним нормам суспільства, прийшла до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини, слід зменшити до 200 євро щомісяця, що на час розгляду покриває більш ніж два прожиткових мінімумів для дитини.

В той же час відповідно до положень ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках,передбачених цим Кодексом.

З урахуванням зазначеного вище та положень ст. 376 ЦПК України, колегія суддів вважає, що постановлене судом першої інстанції рішення підлягає зміні шляхом стягнення аліментів у розмірі 200 євро на дитину щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Павликівської Галини Миколаївни задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 червня 2021 року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Бельгії, адреса: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 200 (двісті) євро щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: В.А. Девляшевський

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2021 року.