Справа № 191/2387/20
Провадження № 2/191/785/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Твердохліб А.В.

за участю секретаря - Яришевої Н.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

13.08.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 09 лютого 2013 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного сумісного проживання однією сім`єю, а саме 19 травня 2015 року за кошти позивача, для спільного проживання, було придбано за договором купівлі-продажу Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яку позивач вважає в порядку ст. 60 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому має бути поділеною між ними у рівних частинах, за ч. 1 ст. 70 СК України. У зв`язку із викладеними обставинами, позивач ОСОБА_1 просить суд: - визнати Ѕ частину житлового будинку, будівель та споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; - визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частину житлового будинку, будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

У відзиві на позов відповідач вказала, що не заперечує факту належності вищевказаного майна на праві спільної сумісної власності подружжя, а тому вважає, що відсутній спір про право і провадження у справі підлягає закриттю.

До початку проведення судового засідання позивач надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його присутності.

Відповідач ОСОБА_2 до початку проведення судового засідання надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає, просить відмовити у повному обсязі.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного.

З наданої суду копії повторно виданого 26 травня 2020 року Свідоцтва про шлюб встановлено, що 09 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.9).

В період шлюбу, а саме 19 травня 2015 року за ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 19 травня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності Ѕ частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно… від 01.06.2020 року (а.с.10-11).

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, який був чинним на час виникнення правовідносин, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про те, що зазначена Ѕ частка житлового будинку є об`єктом спільної сумісної власності подружжя на підставі статті 60 СК України, їхні частки є рівними, а тому за позивачем слід визнати право власності на ј частину від 1/2 частки спірного будинку.

У відповідності до ст. 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 60, 70, 71, ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, задовольнити.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Ѕ частину житлового будинку, будівель та споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , придбаного 19 травня 2015 року на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: НАМ №23, р. №207, посвідченого нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на ј частину житлового будинку, будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: А. В. Твердохліб