УХВАЛА

11 жовтня 2021 року

м. Київ

справа №301/2044/19

провадження № 61-15599ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03 вересня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , про захист права власності від незаконних посягань,

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03 вересня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.

Касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 392 ЦПК України, оскільки скаржником не було зазначено підстави касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

За правилами пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, за умови, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Аналіз вищевказана норм дає підстави для висновку, що обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України скаржнику необхідно вказувати також яку саме норму права на його переконання неправильно застосував суд апеляційної інстанції, оскільки не врахував правовий висновок Верховного Суду щодо застосування саме цієї норми у подібних правовідносинах.

Касаційна скарга не містить посилань на те, яку саме норму права на думку скаржника неправильно застосував суд апеляційної інстанції. Доводи касаційної скарги та обґрунтування підстави касаційного оскарження зводяться до зазначення постанови Верховного Суду, правовий висновок в якій мав на переконання скаржника врахувати суд апеляційної інстанції під час вирішення цієї справи.

Суд в контексті вимог статті 13 ЦПК України уповноважений розглядати справи в межах вимог, заявлених особою, проте, не наділений правом на власний розсуд доповнювати мотивувальну частину касаційної скарги з метою приведення у відповідність вимогам закону.

Належне зазначення скаржником підстав для касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.

Скаржником не виконано в повній мірі вимоги законодавства стосовно зазначення підстав касаційного оскарження, в зв`язку з чим касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Таким чином, заявнику слід чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) для подачі даної касаційної скарги та відповідне обґрунтування (посилання на норму закону, правові висновки Верховного Суду, висловлені в подібних правовідносинах тощо) з урахуванням вимог цієї ухвали.

Крім того, за подання касаційної скарги не сплачений у повному обсязі судовий збір.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

За правилами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За правилами статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду розмір судового збору дорівнює 200% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, скарги.

Так з позовом до суду ОСОБА_2 звернулася у вересні 2019 року та заявила дві вимоги немайнового характеру.

За змістом статті 4 та частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру за кожну позовну вимогу немайнового характеру підлягав сплаті судовий збір у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01 січня 2019 року був встановлений у розмірі 1921 грн.

Таким чином, до суду першої інстанції підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1536,80 грн (768,40х2), а відповідно за подання касаційної скарги - 3073,60 грн.

Скаржником надано до суду оригінал квитанції на підтвердження сплати судового збору у розмірі 1536,80 грн, в зв`язку з чим останньому необхідно доплатити 1536,80 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд,055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду оригінал документу, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону

За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та на підставі вимог статей 185, 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03 вересня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш