КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/4816/21 Головуючий у 1-й інст. - Янченко А.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргудиректора Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» - Макарова Дениса Євгеновича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» про стягнення заборгованості за договором,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року позивач звернулась до Києво - Святошинського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» в якому просила суд стягнути з відповідача 98 516 грн 58 к. заборгованості, з яких: 91 518 грн 68 к. основного боргу, 2 147 грн 41 к. 3 % річних та 4 850 грн 49 к. інфляційних втрат.

Свої позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за додатковою угодою від 24 грудня 2019 року до договору № 83794-А/4 купівлі-продажу деривативу від 28 травня 2019 року в частині повернення грошових коштів позивачу протягом 180 календарних днів.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2021 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» про стягнення заборгованості за договором - задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» на користь ОСОБА_1 91 518 грн 68 к. основного боргу, 2 147 грн 41 к. 3 % річних, 4 850 грн 49 к. інфляційних втрат та 985 грн 17 к. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, 02 серпня 2021 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Андере Ріхтінген» Макаров Денис Євгенович подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген».

Посилається на те, що 24 грудня 2020 року між ОСОБА_1 та Товариством з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» укладено додаткову угоду до договору № 83794-А/4 купівлі - продажу деривативу від 28 травня 2019 року. Згідно з пунктом 1 вищевказаної додаткової угоди сторони дійшли згоди розірвати договір купівлі - продажу деривативу № 83794-А/4 від 28 травня 2019 року.

Посилаючись на норми ч.ч.2,3 ст. 653 ЦК України вказує, що уклавши додаткову угоду про розірвання договору №83794-А/4 купівлі - продажу деривативу, продавець та покупець у правовідносинах між собою фактично припинили цивільні права та обов`язки.

Оскільки у відповідача відсутнє зобов`язання перед позивачем щодо сплати коштів, то у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України відсутні підстави щодо стягнення з Товариства з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» на користь ОСОБА_1 трьох відсотків річних та інфляційних витрат.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в порушення додаткової угоди від 24 грудня 2020 року до договору № 83794-А/4 купівлі-продажу деривативу від 28 травня 2019 року грошові кошти позивачу у розмірі 91 518 грн 68 к. (96 518 грн 68 к. - 5 000 грн) не повернув, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, 28 травня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» укладено договір купівлі-продажу деривативу № 83794-А/4, за умовами якого продавець зобов`язався передати покупцеві, а покупець - прийняти й оплатити дериватив з наступними характеристиками, а саме: дериватив з поставкою базового активу - майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , строк виконання за деривативом до виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав на підставі форвардного контракту, укладеного між відповідачем з ТОВ «Житловий комплекс «Нові Жуляни». (а.с. 6-7).

На виконання вказаного договору позивачем було сплачено всього 96 518 грн 68 к. (17 550 грн + 18 624 грн 06 к. + 18 357 грн 30 к. + 18 139 грн 68 к. + 17 283 грн 24 к. + 17 288 грн 70 к.), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій. (а.с. 12-17).

Вищевказаний договір розірвано сторонами з 24 грудня 2019 року.

Відповідно до додаткової угоди до договору № 83794-А/4 купівлі-продажу деривативу від 24 грудня 2019 сторони дійшли згоди розірвати договір № 83794-А/4 купівлі-продажу деривативу від 28 травня 2019 року, після утримання премії в розмірі 10 % у відповідності до п. 8.3. договору, повернути грошові кошти покупцю в розмірі 96 518 грн 68 к., без ПДВ, термін повернення грошових коштів - 180 календарних днів. (а.с. 18).

11 листопада 2020 року відповідач сплатив позивачу 5 000 грн. (а.с. 22).

Також, станом на момент звернення позивача з позовом до суду, борг відповідача перед позивачем складає 91 518 грн 68 к. (96 518 грн 68 к. - 5 000 грн).

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач в порушення додаткової угоди від 24 грудня 2020 року до договору № 83794-А/4 купівлі-продажу деривативу від 28 травня 2019 року грошові кошти позивачу у розмірі 91 518 грн 68 к. (96 518 грн 68 к. - 5 000 грн) не повернув, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідносини, які виникли між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з повернення грошових коштів кредитору.

Крім того, обов`язок відповідача повернути позивачу грошові кошти випливає також з положення частини першої статті 11 ЦК України про те, що цивільні права та обов`язки випливають із дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства.

Встановивши наявність у відповідача перед позивачем боргу у розмірі 91 518 грн 68 к., суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 2 147 грн 41 к. 3 % річних та 4 850 грн 49 к. інфляційних втрат.

Доводи апеляційної скарги про те, що у зв`язку з укладенням угоди про розірвання договору №83794 - А/4 купівлі - продажу деривативу між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанією з управління активами «Андере Ріхтінген» припинилися всі зобов`язання між собою, які були передбачені вищевказаним договором, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки, відповідно до п. 8.3 договору від 28 травня 2019 року відповідач мав повернути кошти покупцю у розмірі 96 518 грн 68 к., у термін 180 календарних днів. (а.с.6-7).

Стягуючи з відповідача суму коштів судом першої інстанції враховано повернені ним кошти позивачу 11 листопада 2020 року у розмірі 5 000грн.

Крім того, строк вказаний у п.3 додаткової угоди сплив 24 червня 2020 року, кошти відповідачем у строк не були повернуті. (а.с.8).

Твердження скаржника про те, що відсутні підстави щодо стягнення з ТОВ «Компанії з управління активами «Андере Ріхтінген» на користь ОСОБА_1 трьох відсотків річних та інфляційних втрат колегія судді не приймає до уваги та вважає такі твердження необґрунтованими.

Оскільки відповідач порушив умови договору та вчасно не повернув борг позивачу наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 2 147 грн 41 к. 3% річних та 4 850 грн 49 к. інфляційних втрат виходячи з приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За встановлених обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» - Макарова Дениса Євгеновича - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді