Справа № 359/5482/21
Провадження № 2/359/2508/21
РІШЕННЯ

Іменем України

11 жовтня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

секретаря Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

18 червня 2021 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі по тексту - ТДВ СК «Альфа-Гарант»), через представника Білинову А.В., звернулось до суду з позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_1 на власну користь страхове відшкодування в розмірі 7000 грн. 00 коп, витрати по оплаті правничої допомоги та судовий збір в розмірі 2270 грн. 00 коп..

Вимоги обгрунтовано тим, що 06 березня 2020 року між автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем «Део Нексія», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 сталась дорожньо транспортна пригода (далі по тексту - ДТП), під час якої автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

Постановами Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2020 року відповідача визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ст. 124 та 130 КУпАП. На момент ДТП цивільно- правова відповідальність ОСОБА_1 на підставі договору обовязкового страхування була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Власнику пошкодженого автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 позивачем сплачено страхове відшкодування в розмірі 7000 грн. 00 коп.

Враховуючи наведені обставини та керуючись вимогами п. 22.1 ст. 22, п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати по оплаті страхового відшкодування та згідно ст. 133, 137, 141 ЦПК України, інші витрати у справі.

В судове засідання представник позивача та відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, не з`явились. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань чи відзиву на позовну заяву не подав. Представник позивача подав до суду заяву, якою розгляд справи просив здійснити у їх відсутність, позовні вимоги просив задовольнити і в разі неявки відповідача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.

У зв`язку з неявкою сторін, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, давши їм належну оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2передбачено, що відповідно до статей 55,124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 14 квітня 2020 року о 19 год. 00 хв. в с. Дударків Бориспільського району Київської області по вул. Шевченка, 9 водій ОСОБА_1 , керуючи в стані алкогольного спяніння автомобілем «Део Нексія», д.н.з. НОМЕР_2 скоїв зіткнення з автомобілем «Мерседес Бенс», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Наведене підтверджується довідкою НПУ від 14 квітня 2020 року (а. с. 15-17).

Постановами Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2020 року відповідача визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ст. 124 та 130 КУпАП (а. с. 55-57). Дані судові рішення набрали законної сили 13 травня 2020 року.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Власнику пошкодженого автомобіля на підставі заяви про відшкодування страхового відшкодування від 11 серпня 2020 року, аварійного сертифіката 68-D/68/7 з розрахунку вартості матеріального збитку завданого ТЗ «Мерседес Бенс» д.н.з. НОМЕР_1 , ремонтної калькуляції від 17 квітня 2020 року, протоколу огляду ТЗ від 25 квітня 2020 року, угоди про розмір страхового відшкодування від 20 жовтня 2020 року, розрахунку страхового відшкодування від 20 жовтня 2020 року, страхового акта № ЦВ/20/2794 від 04 листопада 2020 року виплачено ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 7000 грн. 00 коп. Наведене підтверджується платіжним дорученням № 12779 від 04 листопада 2020 року (а. с. 9-11, 22-29).

Автомобіль відповідача а момент спричинення вищевказаного ДТП був застрахованим згідно полісу № АО/2824282 обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ТДВ СК «Альфа-Гарант» (а. с. 8).

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У відповідності до ст. 979 ЦК України,за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту.

Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідної за заподіяні збитки.

Відповідно п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 1191 ЦК України визначено,що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 7000 грн. 00 коп.

Приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат :1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України визначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому за змістом ч. 6 цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В розрізі з наведеним суд зазначає, що стороною відповідача не заявлено під час судового розгляду та не подано до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених затрат на правову допомогу позивачем надано суду наступні докази : витяг з договору про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року укладеного між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та Адвокатським бюро «Грідін і Партнери»; завдання - доручення № 118 від 14 травня 2019 року щодо претензійної роботи відносно 8-ох страхувальників, в тому числі ОСОБА_1 ; платіжне доручення № ID-159689 від 19 квітня 2021 року на загальну суму 32500 грн. 00 коп.; акт передачі виконаної роботи від 17 червня 2021 року, згідно якого вартість правничої допомоги щодо претензійної роботи по страхувальнику ОСОБА_1 становить 4000 грн. 00 кок.; детальний розрахунок та опис виконаних робіт від 17 червня 2021 року (а.с. 30-35).

Відтак, суд приходить висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» належить стягнути фактично понесені і сплачені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. 00 коп.

Частиною 1 та п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатило судовий збір в розмірі 2270 грн. 00 коп.. Наведене підтверджується платіжним дорученням № 16665 від 30 квітня 2021 року (а. с. 4), які на підставі ч. 1 ст. 133 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами ст. 10-13, 76-82, 133, 137, 141, 263-265, 353-354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» страхове відшкодування в розмірі 7000 (сім тисяч) 00 (нуль) копійок, витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 (нуль) копійок та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 (нуль) копійок.

Позивач : Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ).

Відповідач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код платника податків - НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів ,який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 18 жовтня 2021 року.

Суддя Л.В. Яковлєва