Справа № 301/1032/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 жовтня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Джуги С.Д.,

з участю секретаря Кекерчень М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підприємства споживчої кооперації «Коопзаготпром» Іршавської районної спілки споживчих товариств на ухвалу судді Іршавського районного суду від 12 травня 2021 року (у складі судді Бобик О.І.) про відмову у відкритті провадження у справі за матеріалами позовної заяви підприємства споживчої кооперації «Коопзаготпром» Іршавської районної спілки споживчих товариств до ОСОБА_1 , третя особа - Іршавська міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельної ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

Підприємство споживчої кооперації «Коопзаготпром» Іршавської районної спілки споживчих товариств звернулося із позовом у травні 2021 р.

Просило зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення металічної огорожі із змонтованим бетонним фундаментом, яка перебуває на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і належить позивачеві на праві постійного користування згідно з державним актом про право постійного користування земельною ділянкою серії І-ЗК № 000281 та привести земельну ділянку в первісний стан.

Ухвалою судді Іршавського районного суду від 12 травня 2021 р. у відкритті провадження у справі відмовлено.

Підприємство споживчої кооперації «Коопзаготпром» Іршавської районної спілки споживчих товариств просить скасувати цю ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Узагальнені та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-у порядку господарського судочинства розглядаються спори, які виникають між суб`єктами господарювання у ході здійснення господарської діяльності, судом вірно встановлено, що відповідач є ФОПом, однак зі змісту позовної заяви вбачається, що позов обґрунтований правом постійного користування ОСОБА_1 саме як фізичною особою, тобто суб`єктом земельних відносин, який не є підприємцем, що у свою чергу згідно з п.6 ч.1 ст.20 ГПК України виключає можливість розгляду цього спору в порядку господарського судочинства;

-наявність на належній на праві користування ОСОБА_1 земельній ділянці об`єкту нерухомого майна жодним чином не може свідчити про здійснення на ній відповідної підприємницької діяльності.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу сторона відповідача просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Узагальнені та доречні доводи заперечення зводяться до того, що спір виник між двома суб`єктами господарювання щодо права користування земельними ділянками, які отримані ними для здійснення господарської діяльності. Відтак, будь-які дії позивача та відповідача за адресою: АДРЕСА_1 вважаються такими, що мають господарський характер.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення суду - без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що як убачається із державного акту серії ЗК № 005-10020 відповідачу надано земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , для виробничих потреб. Згідно зі свідоцтвом про право власності на об`єкти нерухомого майна - будівлі продбази та навіси, які розташовані на вказаній земельній ділянці, належать відповідачу як підприємцю. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач є ФОП.

Відтак спір, який виник між Підприємством споживчої кооперації «Коопзаготпром» Іршавської районної спілки споживчих товариств і ОСОБА_1 як суб`єктом господарювання щодо спірної земельної ділянки, на якій ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність, належить до спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції оскільки вони відповідають матеріалами справи та нормам процесуального закону, які регулюють спірні правовідносини.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 р. у справі № 916/1261/18 у подібних правовідносинах зроблено наступний правовий висновок.

Відповідно до частини першої статті 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статтях 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Згідно з частиною другою статті 4 ГПК України юридичні особи та ФОП, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Відповідно до частини другої статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Із матеріалів справи видно, що позивач є юридичною особою, що підтверджується витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с.18-19).

Відповідає є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с.30).

Відомостей про припинення їх підприємницької діяльності станом на дату звернення з позовом немає.

Видами діяльності ОСОБА_1 є: інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням, виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, неспеціалізована оптова торгівля (а.с.30).

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача через те, що останньою без дозволу відповідного органу місцевого самоврядування та за відсутності правовстановлюючих документів здійснено самовільне захоплення земельної ділянки, яка перебуває у користування позивача, що виразилося у проведенні її забудови шляхом спорудження на ній металічної огорожі з монтажем бетонного фундаменту. Через ці дії відповідача, позивач як користувач земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , позбавлений можливості вільного доступу до неї.

Із матеріалів справи видно, що відповідачеві було надано право на користування землею на підставі рішення Іршавської міської ради народних депутатів Іршавського району Закарпатської області від 26 грудня 2000 р. № 196 площею 1,09 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , для виробничих потреб (а.с.9, зворот).

На вказаній земельній ділянці розташовані 10 будівель - об`єкти нерухомого майна - будівлі продбази та навіси, які належать ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 27.06.2002 р. (а.с.10).

Відтак, зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів чітко вбачається використання як позивачем (юридичною особою), так і відповідачем (фізичною особою-підприємцем) спірної земельної ділянки з метою здійснення господарської діяльності.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що спір у цій справі за суб`єктним складом учасників та характером правовідносин підлягає вирішенню в господарських судах.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що позов обґрунтований правом постійного користування землею ОСОБА_1 , саме як фізичною особою, тобто суб`єктом земельних відносин, який не є підприємцем, що у свою чергу згідно з п.6 ч.1 ст.20 ГПК України виключає можливість розгляду цього спору в порядку господарського судочинства, суперечить матеріалам справи, оскільки земельна ділянка надавалася ОСОБА_1 саме як ФОПудля виробничих потреб.

Довід апеляційної скарги про те, що наявність на належній на праві користування ОСОБА_1 земельній ділянці об`єкту нерухомого майна жодним чином не може свідчити про здійснення на ній відповідної підприємницької діяльності, спростовується витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань із переліком видів діяльності ОСОБА_1 , які здійснюються нею на спірній земельній ділянці, наданій у користування для виробничих потреб із розміщенням на такій об`єктів нерухомого майна - будівель продбази та навіс ів.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу підприємства споживчої кооперації «Коопзаготпром» Іршавської районної спілки споживчих товариств залишити без задоволення.

2.Ухвалу судді Іршавського районного суду від 12 травня 2021 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 13 жовтня 2021 р.

Судді: