Справа № 367/7643/21
Провадження № 2-з/367/550/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Мерзлий Л.В., розглянувши заяву представника ТОВ «Вірджині» - адвоката Поліщука М.Д. про забезпечення позову,-

встановив:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ТОВ «Вірджині» до ОСОБА_1 , третя особа: Реєстраційна служба Ірпінського міського управління юстиції, про витребування майна з чужого незаконного володіння. Представником ТОВ «Вірджині» - адвокатом Поліщуком М.Д. подано заяву про забезпечення позову, згідно якої просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що 27.1 1.2008 року Господарським судом міста Києва, справа № 31/423 було винесено ухвалу, якою звернено стягнення залишкового боргу, шляхом зобов`язання ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» передати ТОВ «Вірджині» житлові приміщення, які знаходяться по АДРЕСА_2 , загальною площею 1 379, 92 кв.м.

07.04.2009року державним виконавцем ДВС Ірпінського МУЮ складено акт в порядку примусового виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 27.11.2008 року по вищевказаній справі, за яким було передано Позивачу житлові приміщення в 85 квартирному будинку по АДРЕСА_2 : №№ 1, 2, 4, 6, 8, 9, 11, 12, 13, 16, 17, 26, 39, 40, 43, 47, 48, 50, 53, 55, 56, 66, 67, 69, 74, 77.

Одночасно, 07.04.2009 року рішенням Виконавчого комітету Гостомельської селищної ради Київської області № 74 присвоєно адресний номер вищезазначеному 85-квартирному житловому будинку загальної площею 5 764,4 кв. м., зокрема: АДРЕСА_2 . Разом з тим, 10.10.2011 Господарським судом міста Києва постановлено ухвалу у справі №31/423, якою роз`яснено ухвалу суду та визнано, що дійсною адресою житлових приміщень, на які звертається стягнення, відповідно до ухвали суду №31/423 від 27.11.2008 року АДРЕСА_2 . Дана ухвала залишена в силі постановою Вищого господарського суду України від 09.07.2013.Таким чином, зазначає, що Позивач являється власником вищезазначених житлових приміщень (26 квартир та вчасності квартири АДРЕСА_3 ).

Рішенням Господарського суду Київської області від 03.06.2014 року, справа № 911/1474/14 було задоволено позовну заяву Позивача та визнано право власності за останнім на квартиру АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили 21.06.2014 року. На початку серпня 2021 року Позивач почав здійснювати збір необхідних документів для внесення у відповідності до чинного законодавства в реєстр речових прав на нерухоме майно дані про власність на вищевказану квартиру АДРЕСА_3 .

Проте, отримавши інформаційну довідку з реєстру речових прав на нерухоме майно № 271054594, Позивач дізнався, що квартира АДРЕСА_3 зареєстрована за громадянкою ОСОБА_1 .

З наявної інформаційної довідки № 271054594 від 18.08.2021р., вбачається, що16.10.2009 року рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси, було задоволено зустрічний позов ОСОБА_1 , яким визнано право власності за останньою на окремо визначену житлову квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,88 кв. м..

03.08.2010року Відповідачем на підставі зазначеного рішення було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 .Однак, Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 06 лютого 2013 року, вищезазначене рішення Придніпровського районного суду було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , відмовлено. Тобто, стверджує, що підстава отримання права власності за Відповідачем була скасована.

08.08.2014 року Державним реєстратором Максюта Дмитром Вікторовичем було внесено до реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про право власності на квартиру АДРЕСА_1 (рішенням сесії Гостомельської селищної ради № 1056-55-УІ від 28 травня 2015 року вулицю Кірова перейменовано на вулицю Богдана Хмельницького) за ОСОБА_1 , підставою для державної реєстрації зазначено скасоване рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 16.10.2009 року, що підтверджується Інформаційною довідкою № 271054594.

Таким чином, вказує про те, що Відповідачем було неправомірно зареєстровано право власності на квартиру, яка останній не належить.

Відповідач була обізнана про те що рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 16.10.2009 року було скасоване, а також наявне рішення Господарського суду Київської області від 03.06.2014 року про визнане право власності за Позивачем на спірну квартиру, проте, не зважаючи на зазначене звернулась з не чинним рішенням до реєстратора, який не перевірив дані, надані Відповідачем та здійснив внесення до державного реєстру нерухомого майна дані про власність останньої.

Отже, вказує, що ОСОБА_1 являється особою, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа майном Позивача, таким чином квартира АДРЕСА_1 , підлягає витребуванню у Відповідача на користь Позивача, на що позивач здійснив подання позову про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Вважає, що Відповідач діяла недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам Позивача, заволодівши власністю останнього.

Стверджує, що невжиття заходів щодо заборони продажу спірної квартири може істотно ускладнити чи унеможливити ефективне поновлення порушених прав та інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся до суду.У випадку задоволення позову, квартира перейде у власність Позивача. А тому можливе відчуження Відповідачем нерухомого майна, належність якого останній оспорює Позивач, за умови задоволення його вимог, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, або поновлення прав Позивача за захистом яких він звернувся до суду, адже майно буде належати іншій особі, право якої Позивачу доведеться оспорювати, звертаючись із новими позовами.

Заходи забезпечення позову необхідно застосувати для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду.

Відповідно до приписів ч.1 ст.153 ЦПК України, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, одними із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії.

Згідно із ч. ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за № 9, вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що до суду надійшла позовна заява заява ТОВ «Вірджині» до ОСОБА_1 , третя особа: Реєстраційна служба Ірпінського міського управління юстиції, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Предметом спору є витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме спірної квартири АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.08.2021, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , дане право власності зареєстроване на підставі рішення суду, серія та номер № 2-5832/2009, видане 16.10.2009, видавник: Придніпровський районний суд міста Черкаси.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, враховуючи наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе задовольнити заяву та накласти арешт на майно.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-153 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суддя

ухвалив:

Заяву представника ТОВ «Вірджині» - адвоката Поліщука М.Д. задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л. В. Мерзлий